Справа № 826/8518/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8518/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Файдюк В.В., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Бесараб В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МТІ» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, відповідно до Наказу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 04.02.2016 №84 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «МТІ» з питань правильності обчислення та своєчасності сплати до державного бюджету податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість при проведенні господарських операцій з ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» за період з 01.06.2014 по 31.07.2014.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 12.03.2016 №244/28-10-42-30/13669756 (акт перевірки) (а.с. 19-121 Том I), яким встановлені наступні порушення:

- п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 9 072 482 грн;

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено позивачем податок на додану вартість на загальну суму 11 754 363 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято 28.03.2016 податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 13 608 723 грн, в тому за основним платежем 9 072 482 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями 4 536 241 грн;

- №000041203, яким позивач збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 17 640 544 грн 50 коп., в тому числі за основним платежем 11 760 363 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 5 880 181 грн 50 коп.) (а.с. 15-18 Том I).

За результатом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, скарги залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі виписаних ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» податкових накладних, є правомірним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства, при цьому, недоведеність відповідачем правомірності та законності підстав донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість прямо впливає та вказує на невірність висновку відповідача про заниження позивачем податку на прибуток, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Згідно з ст. 180 ПК України платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 201.4 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У результаті дослідження матеріалів справи та наданих позивачем доказів, колегія суддів вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Водночас, згідно до частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Закон №996-XIV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (Положення № 88), первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що для встановлення реальності здійснення господарських операцій, належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення відповідних таких операцій та використання придбаних товарів/послуг у господарській діяльності.

При цьому, зазначені обставини повинні підтверджуватися первинною документацією, складеною з дотриманням вимог Закону № 996-XIV та Положення № 88.

У результаті дослідження наданих первинних документів, колегією суддів встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» (продавець) укладено договір купівлі-продажу від 29.05.2014 №29/05 (а.с. 165-166 Том I).

Згідно з п.1.1. вказаного Договору відповідно до умов та положень, що наведені нижче, продавець зобов'язується передати у власність покупцеві товари, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити за товар у кількості і асортименті відповідно до видаткових накладних.

Відповідно до п.2.1 такого Договору товари передаються продавцем на складі продавця за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Антонова, 1А, приміщення Б), якщо інше місце передачі не буде встановлено продавцем за погодженням з покупцем.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано до суду першої інстанції копії видаткових та податкових накладних за червень-липень 2014 року на загальну суму 70 562 176 грн 02 коп., в тому числі ПДВ 11 760 362 грн 67 коп., довіреностей на отримання товару (а.с. 17-208 Том II, а.с. 1-197 Том III, а.с. 1-183 Том IV, а.с. 1-189 Том V, а.с. 1-103 Том VI).

Факт оплати товару не заперечується податковим органом та підтверджується наявним в матеріалах справи копіями виписок по особовому рахунку позивача.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що придбаний товар за договором від 29.05.2014 №29/05 реалізовані наступним покупцям:

1. ТОВ «Маркасон» згідно договору поставки товару на умовах відстрочки платежу №543/13 від 21.05.2013, додаткової угоди до договору поставки товару на умовах відстрочки платежу від 21.05.2013 (а.с. 106-112 Том VI);

2. ТОВ «Культурне відродження» згідно договору поставки товару на умовах відстрочки платежу №677/14 від 24.06.2014 (а.с. 113-115 Том VI);

3. ТОВ «Комфі Трейд» згідно договору поставки №30623/204066/156/11 від 14.01.2011 та додатку №1 до договору від 14.01.2011, додатку №2 до договору від 14.01.2011 (а.с. 116-120 Том VI);

4. ТОВ «Арілл» згідно договору поставки №207288/1002/12 від 11.07.2012 (а.с. 121-122 Том VI);

5. ТОВ «Едвансіс Груп» згідно договору поставки №253837/386/13 від 09.04.2013 (а.с. 123-124 Том VI);

6. ТОВ «Комел» у відповідності до договору поставки №204121/1567/12 від 31.10.2012 (а.с. 125-126 Том VI);

7. ТОВ - підприємство «Спец» згідно договору поставки №203825/1555/13 від 27.12.2013 (а.с. 127-128 Том VI);

8. ТОВ «Приватінвест» згідно договору поставки №204121/1567/12 від 31.10.2012 (а.с. 129-130 Том VI);

9. ТОВ «Гайтер» згідно договору поставки №204121/1542/12 від 24.10.2013 (а.с. 131-132 Том VI);

10. ТОВ «Виробнича фірма «Сервіс» згідно договору поставки №204164/768/11 від 02.04.2011 (а.с. 133-134 Том VI);

11. ТОВ «Торгова компанія «Ельдорадо» згідно договору №210809 від 01.08.2009 (а.с. 135-139 Том VI);

12. ТОВ «Мобільні фішки» згідно договору поставки №214162/680/12 від 11.05.2012 (а.с. 140-141 Том VI);

13. ТОВ «Магеллан-Юг» згідно договору поставки №203904/742/12 від 03.05.2012 (а.с. 142-143 Том VI);

14. ТОВ «Тіко» згідно договору поставки №247164/1254/12 від 08.08.2012 (а.с. 144-145 Том VI);

15. ТОВ «Медіашторм» згідно договору поставки №204121/1358/11 від 05.08.2011 (а.с. 146-147 Том VI);

16. ТОВ «Алло» згідно договору поставки №204539/1422/09 від 18.11.2009 (а.с. 148-149 Том VI);

17. ТОВ «Медіа-Вест» згідно договору поставки №204121/1450/12 від 12.10.2012 (а.с. 150-151 Том VI);

18. ТОВ «Рим 2000» згідно договору поставки №203832/1537/12 від 24.10.2012, додатку №1 до договору поставки (а.с. 152-154 Том VI);

19. НВТ «Комп'ютерні інформаційні технології» згідно договору поставки №2074441/159/09 від 09.02.2009, додатку №1 до договору від 09.02.2009 (а.с. 155-157 Том VI);

20. СФ «Ортекс» згідно договору поставки №205249/167/12 від 27.02.2012 (а.с. 158-159 Том VI);

21. ТОВ «Фіто-Донецьк» згідно договору поставки №203829/229/14 від 06.03.2014 (а.с. 160-161 Том VI);

22. ТОВ «Смок» згідно договору поставки №203998/395/09 від 13.03.2009 (а.с. 162-163 Том VI);

23. ТОВ «АВ Металгруп» згідно поставки №241460/440/12 від 26.03.2012 (а.с. 164-165 Том VI);

24. ТОВ «Юг-Медіа» згідно договору поставки №204921/515/13 від 14.05.2013 (а.с. 166-167 Том VI);

25. ТОВ «Нео-ІТ» згідно договору поставки №203796/673/13 від 14.06.2013 (а.с. 168-169 (а.с. 168-169 Том VI).

Дослідивши матеріали справи та підсумовуючи вище викладене, судова колегія дійшла висновку, що первинні документи відповідають положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Наказ Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Натомість, в Акті перевірки відповідачем зазначено, що: до перевірки не надано товарно-транспортні накладні або інші документи, що свідчать про транспортування товару. Актом від 12.12.2014 №648/22-03/36185280 встановлено відсутність поставок по ланцюгу постачання від постачальників до ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП». Згідно звіту форми 1-ДФ за липень 2014 року у штаті ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» працює 7 осіб за цивільно-правовими договорами 0 осіб; у товариства відсутні власні чи орендовані основні засоби, транспорт та устаткування необхідне для здійснення господарської діяльності.

Крім того, у провадженні СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 16.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 205 КК України, в рамках якого встановлено, що протягом 2014 року невстановлені слідством особи з метою прикриття незаконної діяльності створили та придбали, зокрема, ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП», оформивши на підставну особу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що для встановлення факту вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, з метою ухилення від сплати податків, необхідно встановити необґрунтованість отриманої платником податків податкової вигоди, наприклад, внаслідок її виникнення не у зв'язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На момент здійснення правовідносин товариство-контрагент позивача ТОВ «Емекс» був зареєстрований як юридична особа та платник податку на додану вартість.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Окрім того, слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у суб'єкта господарювання додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.09.2012 у справі № К/9991/5398/12).

Вказане свідчить про безпідставність доводів відповідача про доведення позивачем придбання ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» товару у необхідній кількості в українських постачальників, та доводів відповідача щодо завищення витрат та податкового кредиту ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» при здійсненні операцій з ПП «Охоронна компанія Регіон».

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання відповідача щодо необхідності оформлення товарно-транспортних накладних при здійсненні операцій позивачем з ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП», з огляду на таке.

Згідно з умовами договору від 29.05.2014 №29/05 місцем постачання товару є склад покупця (позивача).

Згідно з п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язки та відповідальність сторін щодо їх додержання; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 11.1 вказаних Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

При цьому, вказані Правила регламентують перевезення вантажів на договірних умовах.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП» здійснювало перевезення товару позивачу, при цьому договір перевезення ні з позивачем, ні з іншими компаніями не укладався.

Крім того, ТТН свідчить не про факт придбання товару, а про понесені витрати з надання послуг з перевезення вантажу. При цьому, без наявності ТТН покупець позбавлений права на включення до валових витрат вартості транспортних послуг, якщо вони передбачені в договорі або відображені в накладній окремим рядком, а також транспортних послуг, отриманих від перевізника.

Також колегією суддів не береться до уваги посилання відповідача на наявність у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальних проваджень кримінального провадження №0000036 від 16.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 205 КК України, в рамках якого встановлено, що протягом 2014 року невстановлені слідством особи з метою прикриття незаконної діяльності створили та придбали, зокрема, ТОВ ТК «Ф'ючер ТВП», оформивши на підставну особу, зважаючи на таке.

Оскільки відсутній вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, який в силу частини четвертої ст.72 КАС України є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, а тому у колегії суддів відсутні підстави вважати такі обставини доведеними.

Крім того, допитаний в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він працює у відділі прийому товарів ТОВ «МТІ». При цьому пояснив, що прийом товару проводився на складі ТОВ «МТІ», на підставі накладних, після відвантаження товару, він підписував накладні та довіреності в графі «отримав».

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на акт ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 12.12.2014 №648/22-03/36185280, який був складений за результатами проведення податковими органами документальної позапланової перевірки ТОВ «ТК «Ф'ючер ТВП» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками за липень-жовтень 2014 року, в якому встановлено відсутність первинної документації та посадових осіб ТОВ «ТК «Ф'ючер ТВП» за юридичною адресою, з огляду на таке.

Відповідно до вказаного акту - місцезнаходження ТОВ «ТК «Ф'ючер ТВП» (): 08133, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, буд. 51-а, разом з цим, згідно даних ЄДРПОУ юридичною адресою вказаного підприємства є: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Харківська, будинок 2, приміщення 5.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та №000041203 від 28 березня 2016 року є такими, що порушують охоронювані права та інтереси позивача, а тому підлягають скасуванню.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: В.В.Файдюк,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Файдюк В.В.