Справа № 331/5718/16-а
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/170/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 6 УПП м. Запоріжжя Козлова Артема Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 6 УПП м. Запоріжжя Козлова А.О. про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.08.2016 року позивач рухалась по б-ру Вінтера у бік вулиці Ак. Весніна, за що їй було винесено постанову інспектором роти № 1 батальйону № 2 УПП у м. Запоріжжі ДПП рядовим поліції Козловим А.О., аргументуючи її тим, що ОСОБА_1 порушила вимогу знаку 3.2. «В'їзд заборонено». Зазначену постанову ОСОБА_1 вважає невідповідною обставинам справи і винесеною із порушенням її процесуальних прав, так як зі сторони б-ру Вінтера в бік вулиці Ак. Весніна не має забороняючих знаків, зверху зліва за гіллям дерев видніється знак 3.2 «В'їзд заборонено», але цей знак не забороняє проїзд в сторону вулиці Ак. Весніна, так як розташований з порушенням, а саме згідно з ДСТУ 4100-2014 Дорожні знаки Національний Стандарт України Знаки Дорожні пункт 10.1 дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби. Пункт 10.2.4 дорожні знаки повинні встановлюватись з правого боку дороги поза проїздною частиною та узбіччям (допускається установлювати на присипній бермі), на тротуарі. До постанови також не додано взагалі ніяких документів (схеми розміщення засобів регулювання дорожнього руху, абощо), з яких було б видно, що у даному місці взагалі є вказаний у постанові дорожній знак. Відсутні також і докази того, що позивач рухалася саме зазначеним маршрутом. Крім того, в позивача не було можливості навести свою аргументацію, навіть дати пояснення, які були б належним процесуальним чином зафіксовані у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, навести докази, за необхідності скористатися правовою допомогою, тощо. Цим порушено її права, передбачені с.268 КпАП України. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія АР № 177407, від 11.08.2016 р. визнати протиправною та скасувати.

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач Козлов А.О. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно ст. 171-2 ч. 1 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів.

Частиною ч. 4 ст. 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об'єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що відповідачем при наявності достатнього часу для подання письмових заперечень проти позову та доказів своєї позиції їх не надано, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалити по справі рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.08.2016 р. інспектором роти № 1 батальйону № 2 УПП у м. Запоріжжі ДПП рядовим поліції Козловим А.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., за те, що вона здійснила проїзд зі сторони бул. Вінтера в бік вул. Ак. Весніна, чим порушила вимоги знаку 3.21 «В'їзд заборонено» ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідно до ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Згідно п. 10.1.1. ДСТУ 4100-2014, дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий , так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, а саме в'їзду зі сторони бул. Вінтера в бік вул. Ак. Весніна, чим порушила вимоги знаку 3.21 «В'їзд заборонено» п. 3.21 розділу 33 Правил дорожнього руху України», суд враховує викладені позивачем пояснення в позовній заяві, а саме те, що знаку 3.21 «В'їзд заборонено» не видно під час руху зі сторони бул. Вінтера в напрямку вул. Ак. Весніна, що підтверджується фотографіями долученими до матеріалів справи, оскільки знак 3.21 «В'їзд заборонено» встановлений праворуч на тротуарі загороджений гіллям дерев, а підвішений над проїзною частиною засліплений сонячним світлом. Відтак, водій позбавлений можливості бачити дорожній знак 3.21 «в'їзд заборонено» .

Згідно п.п. 10.1.1 п. 10.1 «Загальні Положення» розділу 10 «ДСТУ 4100-2014. Знаки Дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29 грудня 2014 року № 1483 «Про прийняття європейських стандартів як національних стандартів України та скасування національних стандартів України»: - «Знаки зі світлоповертальною поверхнею застосовують на ділянках доріг без стаціонарного освітлення, а також на ділянках доріг зі стаціонарним освітленням, за умови забезпечення видимості знаків з відстані не менше ніж 100 метрів як у світлий, так і в темний час доби.

Інших доказів, окрім постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в розумінні ст. 251 КУпАП, які свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, винність у його вчиненні, суду не надано.

Відповідач письмових заперечень на позов та доказів на підтвердження правомірності свого рішення не надав. Таким чином, доводи позивача спростовані не були, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.

Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови порушив права позивача, притягнув до адміністративної відповідальності передчасно, не взяв до уваги і не спростував пояснення позивача стосовно того, що дорожній знак знаходиться в зоні належної видимості, не провів повний розгляд справи, а упереджено виніс постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 159, 163, 167 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 6 УПП м. Запоріжжя Козлова Артема Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.08.2016 р. серія АР № 177407, складену інспектором роти № 2 батальйону № 6 УПП м. Запоріжжя Козловим Артемом Олександровичем за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя : В.М. Світлицька