Справа № 2а/0270/5661/11м.Вінниця
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2012-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2012 р. Справа № 2а/0270/5661/11

м.Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чернюк Алли Юріївни,

при секретарі судового засідання: Бурбела О.В.

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2- за договором

відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Немирівської районної державної адміністрації у Вінницькій області

про: визнання незаконним та скасування розпорядження № 81 рк голови Немирівської районної державної адміністрації у Вінницькій області від 13.12.2011р. та зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого вказує наступне, що розпорядженням голови Немирівської районної державної адміністрації ОСОБА_4 № 81-рк від 13 грудня 2011 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1С. було оголошено догану. Підставою для оголошення догани стала службова записка заступника голови районної державної адміністрації ОСОБА_3 від 12.12.2011 року № 4775-01-10. З даним розпорядженням позивач не згоден тому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Немирівської районної державної адміністрації ОСОБА_4 № 81-рк від 13 грудня 2011 року. Крім того, позивачем заявлено вимогу про повернення йому ключа електронного цифрового підпису, що був отриманий ним на підставі акту приймання-передачі для належного виконання його посадових обовязків.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов з підстав викладених у позовній заяві додатково пояснивши, що жодних порушень з боку позивача, які б стали підставою для оголошення догани не було вчинено.

Представник відповідача позов частково визнав зазначивши, що відповідачем було дійсно допущено порушення при прийнятті оскаржуваного розпорядження, оскільки на час його прийняття ОСОБА_1 перебував у відпустці (розпорядження № 276-рв від 12.12.2011 року), а тому головою районної державної адміністрації неправомірно було видано розпорядження про оголошення догани. Що стосується вимоги зобовязання повернути персональний ключ електронного цифрового підпису, то представник відповідача відзначив, що ОСОБА_1 отримував даний ключ як представник Немирівської районної державної адміністрації, тому на період його відпустки, було прийнято рішення зберігати ключ у сейфі заступника голови Немирівської районної державної адміністрації, а тому підстави для задоволення даної вимоги відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачено конституцією України та законами України.

Нормами ст.8 КАС України адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Нормою частини 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Спеціальним законодавчим актом у сфері проходження публічної служби є Закон України "Про державну службу", який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну службу" державна служба ґрунтується на таких основних принципах: служіння народу України; демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов'язків і дисципліни; дотримання прав та законних інтересів органів місцевого і регіонального самоврядування; дотримання прав підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" .

Статтею 8 вказаного вище Закону визначено, що основними обов'язками посадових осіб місцевого самоврядування є:

додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування;

додержання прав та свобод людини і громадянина;

збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню;

постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації;

сумлінне ставлення до виконання службових обов'язків, ініціативність і творчість у роботі;

шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування;

недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

У відповідності до ст.19 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування організація навчання і підвищення кваліфікації посадових осіб місцевого самоврядування, просування їх по службі, визначення тривалості робочого часу, порядку здійснення ними службових відряджень та відшкодування витрат на ці відрядження, а також особливості їх дисциплінарної відповідальності, вирішення інших питань, пов'язаних із службою в органах місцевого самоврядування, забезпечуються у порядку, передбаченому законом.

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Нормами ст.14 Закону України Про державну службу, встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність;затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працює державним реєстратором відділу автоматизованої системи управління ресурсного забезпечення дозвільних процедур та державної реєстрації апарату районної державної адміністрації.

Обовязки державного реєстратора чітко визначені ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" та посадовою інструкцією ( а.с.66-68). Організаційне та матеріально - технічне забезпечення роботи державного реєстратора здійснює районна державна адміністрація. Відповідно до посадової інструкції, державний реєстратор Немирівського району забезпечує ефективну роботу та виконання завдань райдержадміністрації відповідно до його компетенції;

додержується Конституції України, та інших актів законодавства;

своєчасно і точно виконує покладені на нього службові обов'язки, розпорядження і вказівки голови райдержадміністрації, його заступників, керівника апарату;

зберігає державну таємницю, інформацію про юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що стала відома під час виконання службових обов'язків, а також іншу інформацію, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню;

проводить державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців;

проводить резервування найменувань юридичних осіб;

передає органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування повідомлення та відомості з реєстраційних карток про вчинення реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, у тому числі щодо створення або ліквідації відокремлених підрозділів юридичних осіб;

формує, веде та забезпечує зберігання реєстраційних-справ;

здійснює оформлення та видачу свідоцтв про державну реєстрацію, а також їх заміну;

оформлює та видає виписки, довідки з єдиного державного реєстру;

проводить державну реєстрацію змін до установчих документів юридичних осіб та державну реєстрацію зміни імені або місця проживання фізичних осіб - підприємців;

проводить державну реєстрацію припинення юридичних осіб та державку реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичними особами - підприємцями;

Підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження стала службова записка заступника голови районної державної адміністрації ОСОБА_3 (а.с. 11). В службовій записці описані події, що відбувалися 29 листопада 2011 року. А саме, доведено до відома голові, що державним реєстратором відділу автоматизованої системи управління ресурсного забезпечення дозвільних процедур та державної реєстрації апарату районної державної адміністрації ОСОБА_1 в службове приміщення районної державної адміністрації був здійснений виклик (через службу 102) наряду міліції. ОСОБА_1 пояснив, що працівники міліції були викликані в звязку з тим, що заступником голови районної державної адміністрації ОСОБА_5 був відібраний електронний ключ доступу (компакт-диск), який був прийнятий згідно акту прийому передачі, та саме позивач несе відповідальність за його зберігання. Вважаючи, що такі дії виходять за рамки службових відносин, вкрай негативно впливають на імідж та дискредитують в очах суспільства орган державної влади - Немирівську районну державну адміністрацію, було запропоновано вжити заходів дисциплінарного впливу до державного реєстратора. На службову записку позивачем була подана пояснювальна записка (а.с. 12), де викладені усі обставини що склалися в той день.

Враховуючи наведене, суд вважає, що при наданні оцінки правомірності накладення на позивача оскаржуваного ним дисциплінарного стягнення, слід виходити із загальних правил притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, визначених КЗпП України, з урахуванням особливостей, передбачених ст.14 Закону України Про державну службу.

Згідно ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Положеннями ст.149 КЗпП України передбачено, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до чинного законодавства - дисциплінарна відповідальність державного службовця полягає в накладенні передбачених законом дисциплінарних стягнень за порушення ним службової дисципліни. Порушенням службової дисципліни вважається протиправне, неналежне виконання працівником трудових обов'язків. Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, до складу якого традиційно включається суб'єкт, суб'єктивна сторона, об'єкт і об'єктивна сторона.

Суб'єктом дисциплінарного проступку є позивач, який перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем.

Суб'єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина ( яка в даному спорі має визначальне значення), і виступає в двох формах: умислу чи необережності.

В усіх випадках наявності вини спільним і обов'язковим її елементом є усвідомлення особою протиправності свого діяння, якщо ж немає усвідомлення - немає і вини.

Об'єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб'єкта, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і поведінкою правопорушника. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Загальним об'єктом дисциплінарного проступку є дисципліна праці.

Дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну.

При притягненні до дисциплінарної відповідальності слід обов'язково встановлювати чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено.

Системний аналіз вказаних норм закону, на думку суду, свідчить про те, що розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, у тому числі і державного службовця, яким є позивач, повинен бути винесений органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, та не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення вказаний орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення з тим, щоб при прийнятті відповідного рішення врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Крім того, розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинно, також містити обставини вчинення допущеного працівником проступку, підстав прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання певного виду стягнення, який застосовується до порушника, з урахуванням передбачених у законі обставин.

Аналізуючи оскаржуване розпорядження голови районної державної адміністрації від 13.12.2011 року за № 81-рк про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани на предмет відповідності їх зазначеним вище нормам законодавства, суд приходить до переконання, що воно таким не відповідає.

В судовому засіданні не здобуто доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, таких доказів не надано і субєктом владних повноважень.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани не було дотримано вимог ч.3 ст.2 КАС України, що свідчить про протиправність дій при прийняті оскаржуваного розпорядження .

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності оскаржуваного розпорядження щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а тому розпорядження голови районної державної адміністрації № 81-рк від 13.12.2011 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1С. прийняте з порушенням вимог діючого законодавства, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується однієї з позовних вимог, а саме зобовязання Немирівської районної державної адміністрації повернути персональний ключ електронного цифрового підпису на оптичному носії зі всіма даними державного реєстратора ОСОБА_1 та відкритий ключ електронного цифрового підпису на оптичному носії, сертифікат № 246310 на паперовому носії підписувачу, вона також підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

ОСОБА_1 для виконання своїх посадових обовязків, що викладені в посадовій інструкції, - прийняв ключ електронного цифрового підпису відповідно до акту приймання передачі (а.с. 13).

Закон України "Про електронний цифровий підпис" визначає правовий статус електронного цифрового підпису та регулює відносини, що виникають при використанні електронного цифрового підпису. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час використання інших видів електронного підпису, в тому числі переведеного у цифрову форму зображення власноручного підпису.

Статтею 3 даного Закону визначений правовий статус електронного цифрового підпису. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Згідно з вимогами ст.7 вище вказаного закону підписувач зобовязаний зберігати особистий ключ у таємниці.

Посилання представника відповідача на той факт, що ключ було запропоновано заступником голови зберігати в сейфі районної державної адміністрації на період відпустки державного реєстратора, суперечать вище переліченим законодавчим нормам. Ключ електронного цифрового підпису замовлено саме для державного реєстратора ОСОБА_1, та отримано ним для виконання його посадових обовязків, а тому саме позивач несе відповідальність за його належне використання та зберігання.

У відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України якою передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд відповідно до статті 86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання постанови;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обємі, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати в сумі 30 грн. 12 коп. підлягають відшкодуванню .

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.19 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядуванняст.14 Закону України Про державну службу, ст.ст.8,71,103 КАС України, керуючись ст.ст.2,10,11,71,72,138,143,159,161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження № 81-рк голови Немирівської районної державної адміністрації від 13 грудня 2011 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності державного реєстратора відділу автоматизованої системи управління ресурсного забезпечення дозвільних процедур та державної реєстрації апарату Немирівської районної державної адміністрації ОСОБА_1.

Зобовязати Немирівську районну державну адміністрацію повернути персональний ключ електронного цифрового підпису на оптичному носії зі всіма даними державного реєстратора ОСОБА_1 та відкритий ключ та відкритий ключ електронного цифрового підпису на оптичному носії, сертефікат № 246310 на паперовому носії підписувачу.

Відшкодувати з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 30 грн.12 коп. на користь ОСОБА_1.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна