Справа № 806/1539/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м.Житомир справа № 806/1539/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В., Маленька Ю.О. ,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу від 08.07.2016 р. №149 о/с, поновлення на службі, стягнення суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 04.07.2016 №646 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"ОСОБА_3.

-визнати протиправним та скасувати наказ від 08.07.2016 №149 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_3.

-поновити ОСОБА_3 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 08.07.2016.

-стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування обов"язкових податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем безпідставно притягнуто його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, оскільки він не допустив грубого порушення дисципліни. Вважає його звільнення протиправним, так як будь-яких кримінальних правопорушень він не вчиняв та по даному кримінальному провадженню його вину не встановлено обвинувальним вироком суду. А отже, зазначені припущення відповідача не підтверджено жодними належними доказами. Тому, вважає, оскаржувані накази безпідставними, незаконними та протиправними, оскільки прийняті за відсутності правових підстав та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що підставою для прийняття наказу від 04.07.2016 №646 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_3 слугував висновок службового розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди капітаном поліції ОСОБА_3 Так, 13.05.2016 військовою прокуратурою Житомирського гарнізону відкрито кримінальне провадження №0000097 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України та 24.06.2016 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним даного кримінального правопорушення. Отже, для реалізації даного наказу ГУ Нацполіції у Житомирській області видано наказ від 08.07.2016 №149 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_3. За таких обставин, відповідач вважає, що Головне управління Національної поліції в Житомирській області, приймаючи рішення про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_3 за статтею 77 ч.1 п.6 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв"язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) діяло у межах своєї компетенції та керувалось нормами, які регулюють проходження служби в поліції, а тому у позові слід відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України та з листопада 2015 - на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 646 від 04.07.2016 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за особисті негативні якості, грубе порушення дисципліни, ігнорування вимог як наказів, так і доручень МВС України, Національної поліції, ГУНП в Житомирській області щодо зміцнення дисципліни і законності Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 №1700-VII, скоєння вчинку, який дискредитує звання поліцейського, що виразилось у вимаганні та отриманні неправомірної грошової вигоди від ОСОБА_4 та стало підставою відкриття кримінального провадження стосовно поліцейського, керуючись статтями 2,12,13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 та Законом України від 23.12.2015 № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції.(а.с.40-41).

Наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 646 від 04.07.2016 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" було реалізовано наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №149 о/с від 08.07.2016 (по особовому складу), яким капітана поліції ОСОБА_3, оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 11.07.2016.(а.с.9).

Вважаючи спірні накази протиправними, позивач звернувся до суду, для захисту порушеного права.

Перевіряючи спірні накази на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 N 3460-IV.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Національна поліція України (далі - поліція)- це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі частинами першою, другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про Національну поліцію", проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського, пунктом 6 частини 1 вказаної статті передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В той же час, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV, який не втратив чинність і продовжує діяти як станом на момент вчинення проступку позивачем, так і на момент накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно зі частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі частиною 7 статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Як вбачається з наведених норм, притягнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справі України до дисциплінарної відповідальності можливе лише за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для видачі наказу від 04.07.2016 №646 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_3 слугував висновок службового розслідування від 04.07.2016 "Про результати службового розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди капітаном поліції ОСОБА_3.".

Так, наказом Головного управління Національної поліції у Житомирській області від 23.06.2016 №616, відповідно до п.2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, за фактом вимагання та отримання ОСОБА_3 неправомірної вигоди призначено службове розслідування.(а.с.31)

Стаття 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, яка встановлює, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром органів внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 № 230.

У відповідності до пункту 2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Крім того, згідно пункту 5.4. Інструкції якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ.

Отже, з огляду на вищевикладене підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з'ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Як встановлено судом, підставою проведення як службового розслідування так і винесення оскаржуваного Наказу від 04.07.2016 №646, зокрема, було відкриття кримінального провадження № 0000097 військовою прокуратурою Житомирського гарнізону за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України щодо вимагання працівником правоохоронного органу ОСОБА_3 неправомірної вигоди, за сприяння у незаконній господарській діяльності.

24.06.2016 ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №000097.(а.с.42-43)

За висновком службового розслідування, зокрема п.2 пропонується: за особисті негативні якості, грубе порушення дисципліни, ігнорування вимог наказів і доручень МВС України, Національної поліції, ГУНП в Житомирській області щодо зміцнення дисципліни і законності, Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 №1700, скоєння вчинку, який дискредитує звання поліцейського, що виразилось у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди від ОСОБА_4 та стало підставою відкриття кримінального провадження стосовно поліцейського, керуючись статтями 2,12,13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого законом України від 22.02.2006 та Законом України від 23.12.2015 №901 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв"язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 звільнити зі служби в поліції.(а.с.34-39)

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація- це підрив довір"я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, можна дійти висновку, що вони тісно пов"язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ, в тому числі поліцейських, пов"язані, насамперед з низкою моральних вимог, які пред"являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, під вчинками, що дискредитують звання поліцейських, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою - поліцейським, у зв"язку з виконанням службових обов"язків або не пов"язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції.

Суд зазначає, що ні з висновку ні з оскаржуваних наказів не вбачається в чому саме полягає протиправність дій ОСОБА_3 і яким чином такі дії дискредитували його звання.

Крім того, аналізуючи даний висновок, суд вважає, що він ґрунтується лише на факті порушення органами прокуратури кримінального провадження та повідомленні про підозру у вчиненні злочину, однак вимагання службовою особою грошових коштів є кримінально караною дією, що підлягає встановленню за наслідками кримінального провадження і доведення вини особи.

При цьому, суд зазначає, що згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 91 Кримінально-процесуального кодексу (далі - КПК) України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, як подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), так і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто затримання особи за вчинення злочину і повідомлення її про підозру у вчиненні злочину не є доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

До того ж, відповідно до закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України принципу презумпції невинуватості особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч. 5 ст. 17 КПК).

Відтак, з врахуванням положень ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч.ч. 1, 5 ст. 17 КПК України сам по собі факт порушення кримінального провадження стосовно позивача, не свідчить про доведеність його вини у вчиненні злочину.

Таким чином враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що в ході службового розслідування обставини вчинення дисциплінарного порушення позивачем не з'ясовані, вина позивача не доведена, а жодні докази вчинення дисциплінарного проступку позивачем як в матеріалах службового розслідування так і в матеріалах адміністративної справи відсутні, а відповідно п.1 оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №646 від 04.07.2016 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 є протиправним.

Одночасно, суд вважає за необхідне вказати на те, що відповідачем при звільненні позивача за відсутності беззаперечних доказів вчинення ним дій, які дискредитують звання, та за наявності порушеного кримінального провадження, по якій не ухвалено обвинувального вироку, порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.

При цьому, суд враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 у справі "ОСОБА_6 проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10.02.1995 в справі "ОСОБА_5 проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наказ від 04.07.2016 №646 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 прийнятий без врахування всіх обставин що мають значення для прийняття рішення, та з порушенням принципу розсудливості, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на те, що п.1 наказу відповідача №646 від 04.07.2016 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_3 , для реалізації якого був виданий наказ від 08.07.2016 №149 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_3, судом визнано протиправним, отже і наказ №149 о/с від 08.07.2016 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 12.07.2016.

Відповідно до ч.2,3 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Як вбачається з наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №149 о/с від 08.07.2016 (по особовому складу), капітана поліції ОСОБА_3, звільнено зі служби 11.07.2016.

Отже, позивач підлягає поновленню на службі з 12.07.2016.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд зазначає, що період вимушеного прогулу позивача складає 105 днів та обраховується починаючи з першого дня після звільнення - з 12.07.2016 по 24.10. 2016 (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді).

Згідно довідки відповідача, сума доходу ОСОБА_3 за травень 2016 року становила 4410,00 грн, за червень 2016 року - 4585,00 грн. Середньоденний розмір грошового утримання складає 147,46 грн. (а.с. 49).

Обраховуючи розмір середньоденного грошового забезпечення, суд виходить із наступного розрахунку: 8995,00 грн (грошове забезпечення за травень та червень 2016 р.)/61 день = 147,46 грн.

Весь час вимушеного прогулу з 12.07.2016 по 24.10.2016 становить 105 днів.

Таким чином, за весь час вимушеного прогулу на користь позивача підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Житомирській області грошове забезпечення в розмірі 15483,30 грн. середнього заробітку.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Представником відповідача у судовому засіданні не доведено правомірності прийняття спірних наказів

Враховуючи викладене, суд задовольняє позов ОСОБА_3 в повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-163,186,254 Кодексу адміністративного судочиснтва України ,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 04.07.2016 №646 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_3.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 08.07.2016 №149 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_3.

Поновити ОСОБА_3 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 08.07.2016.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_3 15925,68 грн. (п"ятнадцять тисяч дев"ятсот двадцять п"ять гривень шістдесят вісім копійок) середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 31 жовтня 2016 р.