Справа № 161/10520/16-а, 2а-161/578/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Справа № 876/7248/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправною відмови, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просила визнати нечинним та повністю скасувати рішення відповідача № 4193/02-60-41 від 03.08.2016 року щодо відмови їй в призначенні пенсії в разі втрати годувальника; зобов'язати відповідача прийняти рішення про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржила позивач, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова містить висновки які не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим оскаржувану постанову просить скасувати та прийняти нову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що її син з 2010 року до моменту смерті - 15.07.2016 року постійно проживав разом з нею, за виключенням періоду, коли він проходив військову службу в лавах Збройних Сил України. Разом з нею вів спільне господарство, допомагав у побуті, надавав матеріальну допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, оскільки вона є непрацездатною особою і отримує лише мінімальний розмір пенсії, а інших доходів в неї немає. Відтак, в силу ст.. ст.. 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» має право перейти на нову пенсію, а саме на пенсію в разі втрати годувальника, незалежно від того чи перебувала вона на його утриманні чи ні.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Головне управління Пенсійного фонду України Волинської області листом від 03.08.2016 за № 4193/02-60-41 відмовило у призначенні даного виду пенсії, мотивуючи таку відмову тим, що довідка від 02.08.2016 року за № 242108, видана ЖКП № 2 м. Луцька не підтверджує факту перебування на утриманні померлого годувальника, чи реєстрацію місця проживання разом з годувальником, а відтак не може бути підставою для призначення зазначеної вище пенсії

Колегія суддів вважає відмову відповідача обґрунтованою, з таких підстав.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні .

Статтею 31 цього Закону передбачено, що члени сім'ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно існуючого Порядку надання та оформлення документів для призначення пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для призначення пенсії в разі втрати годувальника, крім іншого, необхідно надати Пенсійному фонду довідку уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім'ї на утриманні померлого годувальника або рішення суду про перебування на утриманні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що довідка від 02.08.2016 року за № 2108, видана ЖКП № 2 м. Луцька та акт перевірки паспортного режиму не підтверджують ні перебування позивача на утриманні померлого сина ОСОБА_2 ні реєстрацію місця проживання позивача разом з годувальником, а тому відповідь Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області є правомірною, а заявлений позов безпідставним.

Крім того, судом першої інстанції вірно роз'яснено позивачу право на звернення до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні покійного, яке розглядається в порядку окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2016 року у справі № 161/10520/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська