Справа № 809/1348/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р. № 809/1348/16

11 год. 50 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2016 року ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, яким визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно - будівлю телятника.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем без достатніх підстав та всупереч вимогам чинного законодавства, так як вищезгадана будівля телятника демонтована в 2008 року та була спорудою, призначеною для використання у сільськогосподарській діяльності.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що оскаржуване рішення винесене податковим органом безпідставно. Зазначили, що будівля телятника не може бути обєктом оподаткування з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як така, що демонтована ще в 2008 році. Вказали, що дані обставини підтверджуються актом обстеження наявності будівлі телятника, складеним комісією Міжрічанської сільської ради та довідкою Івано-Франківського бюро технічної інвентаризації за №118 від 13.09.2016 року. Звернули увагу суду, що крім того відповідно до положень пп.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПКУ будівлі, споруди сільськогосподарських виробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є обєктом оподаткування. Вважають, що законних підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у податкового органу не було. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не визнав з мотивів, наведених у письмовому запереченні. Вказав, що відповідно до чинного законодавства України, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2016 за №64091501 Долинською оДПІ 16.08.2016 року прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено податкове зобовязання в сумі 18 064,16 грн. Суду пояснив, що Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації внесено відомості щодо демонтажу обєкта нерухомості 30.09.2016 року, а податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахований за 2015 рік. Зазначив, що на його думку довідку Міжрічанської сільської ради суду до уваги брати не слід, так як жодним іншим доказом факт фізичної відсутності у 2015 році будівлі телятника не підтверджено. З огляду на вищевикладене вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом у відповідності до положень чинного законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2016 за №64091501 за позивачем на праві приватної власності 26.12.2006 року було зареєстровано нерухоме майно будівля телятника загальною площею 1 483,1 кв.м., розташована за адресою: Івано-Франківська область, м. Болехів, с.Міжріччя, вул. С.Стрільців,3.

Судом встановлено, що на підставі згаданої довідки 16.08.2016 року Долинською оДПІ прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік в сумі 18 064,16 грн.

Дані обставини не підлягають доказуванню відповідно ч.3 ст.72 КАС України як такі, що визнаються сторонами і в суду не виникає сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності визнання.

За наслідками судового розгляду, на підставі встановлених обставин справи, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, суд не може погодитись з правомірністю прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п.10.1 ст.10 ПКУ податок на майно відноситься до місцевих податків. Положеннями п.265.1 ст.265 ПКУ встановлено, що податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Положеннями ПКУ, зокрема пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.5.1. п.266.5 ст.266 ПКУ ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до акту обстеження наявності будівлі телятника, складеного комісією Міжрічанської сільської ради, копія якого наявна в матеріалах справи та досліджена судом в якості письмового доказу, нерухоме майно будівля телятника за адресою: Івано-Франківська область, м. Болехів, с.Міжріччя, вул. С.Стрільців,3 з 14.02.2008 року зруйнована (а.с. 19).

Крім того з довідки Івано-Франківського бюро технічної інвентаризації за №118 від 13.09.2016 року вбачається, що в ході проведеного обстеження 13.09.2016 року встановлено, що вказаний обєкт демонтовано (а.с.18).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 30.09.2016 року Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації внесено відомості до Реєстру про припинення права власності (а.с. 15-17).

На підставі наведених доказів судом беззаперечно встановлено відсутність у 2015 році належного відповідачу об'єкта нерухомості, зазначеного в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2016 за №64091501, а відтак і законних підстав для прийняття оскарженого рішення.

Водночас суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо недопустимості та неналежності доказу - довідки Міжрічанської сільської ради про руйнування будівлі телятника, так як враховуючи те, що суми податку з нерухомості надходять саме до бюджету сільської ради, на переконання суду, в органу місцевого самоврядування відсутня жодна доцільність у фальсифікації даного доказу.

У свою чергу, суд залишає без уваги надані в судовому засіданні позивачем фотоматеріали так як відповідно до приписів ст. 70 КАС України останні не можуть бути доказами при розгляді справи, оскільки з них в зв'язку з відсутністю визначальних орієнтирів не можливо встановити ні місце, ні час здійснення фотофіксації.

Одночасно суд враховує, що відповідно до пп. «ж» п.266.2 ст.266 ПКУ не є обєктом оподаткування з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в тому числі будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що так як нерухоме майно будівля телятника відноситься до споруд призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, то дана нерухомість, навіть при її наявності, не могла бути обєктом оподаткування.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача є правомірними та такими, що повністю відповідають положенням діючого законодавства України, належним чином обґрунтовані, і тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин за рахунок бюджетних асигнувань Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 551,2 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.10, 265, пп. «ж» п.266.2 ст.266 ПКУ, керуючись ст. ст. 158 -163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за №12059 -3 від 16.08.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 25.10.2016 року.