Справа № 813/3649/16
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

27 жовтня 2016 року Справа № 813/3649/16

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Грень Н.М. одержав позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання недійсним рішення, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якій просить суд:

- визнати недійсним рішення комісії при Головному управління МВС України у Львівській області з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій (протокол №3 від 31.08.2011 р.) про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- зобов'язати комісію при Головному управлінні МВС України у Львівській області з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій визнати ОСОБА_1 учасником бойових дій і видати посвідчення встановленого зразка.

Питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя, відповідно до ч.4 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), вирішує протягом трьох днів з дня надходження позовної заяви до адміністративного суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків позовної заяви, у разі залишення позовної заяви без руху.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі згідно із ч.2 ст.107 КАС України, на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

При цьому, відповідно до п.4, п.6 ч. 1 ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи:

- належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства;

- немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 5 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, а згідно з ч. 2 цієї ж статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порядок вирішення питання щодо дотримання позивачем строку на звернення до адміністративного суду із позовом визначено статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із матеріалів позовної заяви з'ясовано, що позивачем оскаржується рішення комісії при ГУМВС України у Львівській області (протокол №3) від 31.08.2011 року. При цьому, позовна заява про оскарження вказаного протоколу датованого 2011 роком, надійшла до суду лише 24.10.2016 року (згідно штемпеля Львівського окружного адміністративного суду вх. №2639 від 24.10.2016 року). Крім того, суддею з'ясовано, що позивачем не зазначено у позовній заяві, що подання такої було не можливим.

Водночас, жодних документів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду як і клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду позивач не подав.

Відтак, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо скасування протоколу.

Суд керуючись ч. 2 ст. 8 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 1-9/2011 від 13 грудня 2011 р. № 17-рп/2011, надаючи оцінку конституційності скорочення строків на звернення до суду, серед іншого зазначено, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою, а тому у процесуальних кодексах лише скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено. Наведені зміни не унеможливлюють ефективного розгляду судових справ, тому не суперечать Конституції України.

З наведеної правової позиції Конституційного Суду України слідує, що наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Суддя вважає за необхідне зазначити про те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Згідно з імперативною нормою статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

У ст. 100 КАС України передбачено можливість визнання судом причин пропуску строку звернення до суду поважними. Проте причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Пропуск позивачем строку звернення до суду без клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та подання доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду є підставою для залишення позовної заяви без розгляду та водночас, згідно із ч.2 ст.107 КАС України, перешкодою для відкриття провадження у справі.

Проте це не є перешкодою у доступі позивача до правосуддя чи обмеження його права на судовий захист, оскільки відповідно до ч.3 ст.155 КАС України, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку, а отже позивач може повторно звернутися до суду з цим же позовом та заявою про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин пропуску.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 106, 107, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

у х в а л и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання недійсним рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

2. Роз'яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права повторно звернутись до адміністративного суду у загальному порядку.

3. Копію ухвали надіслати позивачу, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, згідно ст. 186 КАС України. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано, згідно ст. 254 КАС України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Грень Н.М.