Справа № 461/6889/16-а
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/6889/16-а
У Х В А Л А

іменем України

"25" жовтня 2016 р. суддя Галицького районного суду м.Львова Зубачик Н.Б., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про визнання частково недійсним та скасування рішення, зобов'язання поновити осіб у позачерговому списку на отримання житла

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24.10.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

1) визнати незаконним та скасувати рішення Львівської міської ради № 1121 від 20.08.2010 року «Про оформлення ордеру на житлове приміщення черговику ВАТ ЛЛРЗ» в частині вирішення питання права на житло ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та зняття з пільгових першо- та позачергових списків на отримання житла;

2) зобовязати Львівську міську раду поновити членів родини ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 у пільгових чергах на житло: за № 134 від 1984 року у списку для першочергового надання житла, № 30 від 1992 року Львівської міської ради, № 22284 від 12.08.2005 року та № 1725 у списку для позачергового надання житла.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суддя дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до статті 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно з положеннями частини першої статті 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам І групи з числа учасників бойових дій на території інших держав одного протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством (частина друга статті 46 ЖК УРСР).

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 названого Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому суд вважає за необхідне вказати про належність даного спору до повноважень цивільних судів. Приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини», на думку суду, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2014 року (рішення 42202901).

Відтак, позов, предметом якого є житлові правовідносини, не може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України необхідно відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.ст.158-160, 165 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про визнання частково недійсним та скасування рішення, зобов'язання поновити осіб у позачерговому списку на отримання житла.

Копію даної ухвали направити позивачу, позовну заяву з доданими до неї документами повернути ОСОБА_1

Розяснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом в порядку адміністративного судочинства та не перешкоджає зверненню до суду з аналогічним позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки встановлені ст.186 КАС України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.