Справа № 807/1575/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

28 жовтня 2016 рокум. Ужгород№ 807/1575/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання - Кубічек Н.І.

за участі сторін:

позивача - не з'явився;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення Закарпатського окружного адміністративного суду питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказу про відсторонення від виконання посадових обов'язків,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 28 жовтня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано протягом 28 жовтня 2016 року.

27 жовтня 2016 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовною заявою ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, якою просить суд: "1. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України № 3481-о від 24 жовтня 2016 року "Про відсторонення від виконання посадових обов'язків".

Того ж дня, 27 жовтня 2016 року, позивачем подано суду клопотання про забезпечення адміністративного позову, яким позивач просить суд: "1). В короткі терміни розглянути дану заяву про забезпечення позову. 2). Вжити заходів щодо забезпечення позову - зупинити на час розгляду даної справи дію Наказу ДФС України №3481-0 від 24 жовтня 2016 року в частині відсторонення начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 від виконання посадових обов'язків".

Своє клопотання позивач мотивував тим, що існує реальна загроза та очевидна небезпека заподіяння та порушення прав та законних інтересів Позивача, а також в силу очевидності ознак незаконності прийнятого рішення, є підстави для вжиття судом заходів для забезпечення позову шляхом зупинення дії вище наведеного наказу.

У судовому засіданні представник позивача просив суд заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити, з мотивів наведених у клопотанні та додаткових поясненнях, які ним були поданні в судовому засіданні. У відповідності до останніх зазначив, що у зв'язку із виданням оскаржуваного наказу з 28 жовтня 2016 року буде унеможливлено проведення ряду фінансових операцій, представляти інтереси та діяти від імені Державної фіскальної служби України тощо.

Розглянувши клопотання про забезпечення адміністративного позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши необхідні для розгляду клопотання матеріали адміністративної справи, суд вважає, що у задоволенні такого необхідно відмовити, з огляду на таке.

Суд зазначає, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача. Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та не впливати на права, свободи та інтереси інших осіб.

Так, відповідно до статті 117 частини 1 КАС України, суд за клопотанням позивача може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 2 частини 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Отже, виходячи із змісту даних норм, суд вважає, що такий інститут адміністративного судочинства як забезпечення адміністративного позову, спрямований на виконання завдання адміністративного судочинства, що передбачене статтею 2 КАС України.

Відповідно до статті 117 частин 3 та 4 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах - зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або заборони вчиняти певні дії.

Необхідно зазначити, що у випадку звернення сторони із клопотанням про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд у кожному з випадків, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин і оцінити, чи не може застосовуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більше шкоди, ніж та якій можна запобігти.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проте, позивач, звернувшись із клопотанням про забезпечення позову, не навів обставин, які б свідчили про наявність передбачених статтею 117 КАС України підстав для забезпечення позову та не надав жодних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також доказів очевидних ознак протиправності дій суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що подання адміністративного позову, предметом якого, є визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень не є єдиним та беззаперечним доказом того, що таке є протиправними.

Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які зазначені в клопотанні. Таким чином, зазначені у клопотанні обставини не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, не доведені позивачем належними та допустимими доказами, а тому, не можуть слугувати підставою для забезпечення позову.

Крім того, суд вважає, що вказані доводи заяви про забезпеченням позову повністю співпадають із обґрунтуванням адміністративного позову, інших доводів позивачем не зазначено та оскільки рішення є предметом оскарження у даній справі, а тому оцінка цим обставинам з точки зору законності буде надаватися при розгляді справи по суті, а не при вирішенні клопотання про забезпечення позову.

Також слід зазначити, що у разі виникнення обставин які б свідчили про очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, чи інших підстав визначених статтею 117 частиною 1 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може в будь-який час до закінчення судового розгляду вжити заходів забезпечення позову, в тому числі негайно у разі терміновості та обґрунтованості.

Також суд зазначає, що у разі забезпечення позову у спосіб зазначений позивачем, судом фактично буде вирішено спір по суті, що суперечить інституту забезпечення позову.

Розглянувши подане позивачем клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи та виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленій позовній вимозі і відповідності виду забезпечення позову позовній вимозі, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, за необґрунтованістю.

Керуючись статтями 117, 118, 160 частинами 3 та 7, 165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказу про відсторонення від виконання посадових обов'язків - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також постановлення ухвали в письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених статтею 167 частиною 4 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя С.Є. Гаврилко