Справа № 825/1262/15-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1262/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р., Петрика І.Й., Сорочко Є.О. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі за клопотанням ОСОБА_5 про поновлення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Міністерства доходів і зборів України, Запорізької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Міністерства доходів і зборів України, Запорізької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року провадження у справі зупинено до прийняття рішення Конституційним Судом України за конституційним поданням 47 народних депутатів щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

16 вересня 2016 року до Чернігівського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання, в якому він просив суд поновити провадження у справі. Вказане клопотання мотивоване надмірною тривалістю розгляду Конституційним Судом України конституційного подання народних депутатів щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про поновлення провадження у справі відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 наказом Міністерства доходів і зборів України від 12 березня 2015 року № 140-о звільнено з посади першого заступника начальника Запорізької митниці Міндоходів з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» пункту 7 частини першої статті 36 КЗпП України.

При цьому, в провадженні Конституційного суду України перебуває конституційне подання 47 народних депутатів щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження по справі дійшов висновку, що невизначеність у питанні про те, чи відповідають положення Закону України «Про очищення влади» Конституції України та з метою забезпечення конституційних прав і свобод позивача унеможливлює розгляд даної адміністративної справи до вирішення справи, яка перебуває на розгляді Конституційного суду України є підставою для зупинення провадження в адміністративній справі.

Оскільки, вказані підстави для зупинення провадження у справі станом на 27 вересня 2016 року не відпали, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно ч. 2 ст. 61 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР, Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

Закони, інші правові акти, їх окремі положення, визнані рішенням Конституційного Суду України такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення (частина друга статті 152 Конституції України).

У разі якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними (ч. 3 ст. 61 вказаного Закону).

Статтею 69 Закону № 422/96-ВР передбачено, що рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 2-3 ст. 70 Закону № 422/96-ВР, у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

Конституційний Суд України має право зажадати від органів, зазначених у цій статті, письмового підтвердження виконання рішення, додержання висновку Конституційного Суду України.

Згідно ч. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 року у справі № 1-31/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що у випадку визнання неконституційним норм Закону України «Про очищення влади», вони втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення. Проте, як зазначалося вище, Конституційний Суд України вправі визначити у своєму рішенні, порядок і строки його виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Так, згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 року (справа № 1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Виходячи із зазначеного, за результатами розгляду подання щодо конституційності Закону України «Про очищення влади», правове регулювання суспільних відносин пов'язаних із предметом даного спору в залежності від рішення Конституційного Суду може змінитися. Вказане підтверджує висновок про істотність результатів розгляду судом конституційної юрисдикції подання Верховного Суду України для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній адміністративній справі.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невизначеність у питанні про те, чи відповідають положення Закону України «Про очищення влади» Конституції України та з метою забезпечення конституційних прав і свобод позивача унеможливлює розгляд даної адміністративної справи до вирішення справи, яка перебуває на розгляді Конституційного суду України є підставою для зупинення провадження в адміністративній справі, відповідно до пункту 3 частини 1 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі на ту обставину, що його звільнено на підставі Закону України «Про очищення влади» в цілому, без конкретизації норм, тоді як Конституційним Судом України розглядається питання щодо відповідності окремих положень Закону України «Про очищення влади», а не Закону в цілому, колегія суддів не приймає до уваги, зважаючи на наступне.

Так, підставою для видання спірного наказу стала Довідка про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці (а.с.24) та Доповідна записка від директора Департаменту персоналу Пригаровського В.М. (а.с.25), в яких вказано про застосування до позивача заборони, визначеної ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади». В той час, як Конституційним Судом України перевіряється відповідність ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 про поновлення провадження у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Петрик І.Й. Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено 28.10.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Сорочко Є.О.

Петрик І.Й.