Справа № 415/1924/16-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фастовець В.М.
Суддя-доповідач - Блохін Анатолій Андрійович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року справа №415/1924/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г. розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року у справі № 415/1924/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії виходячи з заробітної плати за серпень 1986 р. протиправними та зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії виходячи з заробітної плати за серпень 1986 р. з урахуванням премії та виплатити недоотримані суми пенсії з 01 листопада 2015 р.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року у справі № 415/1924/16-а позовні вимоги задоволені частково. Визнано дії Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 пенсії виходячи з заробітної плати за серпень 1986 р. протиправними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії виходячи із заробітної плати за серпень 1986 р., та виплатити недоотримані суми пенсії з 01 квітня 2016 р.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і просив скасувати постанову та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що пенсію позивачу перераховано відповідно до вимог пп.3 п.3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23 листопада 2011 р. № 1210 ( далі Порядок ). Відповідно до п.п.3 п.3 Порядку передбачено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Суд першої інстанції ухвалив оскаржену постанову в порядку скороченого провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС України. Тому апеляційний перегляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 19.02.2004 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, пов'язаної з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

З 09.12.2008 року пенсія позивачу перерахована по інвалідності 2 групи в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Встановлено, що позивач ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС: з 25.08.1986 року по 06.09.1986 року в зоні відчуження № 3, з 07.09.1986 року по 03.10.1986 року в зоні відчуження № 1. Відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача, при цьому пенсія обчислена виходячи із заробітку, взятого за період з 01.09.1986 року по 30.09.1986 року.

Позивач не згоден з проведеним відповідачем розрахунком його пенсії та вважає, що його пенсія повинна обчислюватись виходячи із заробітної плати за серпень 1986 року відповідно до п.п. 4 п. 3 Порядку.

Між сторонами виник спір щодо перерахунку пенсії позивача і застосованого відповідачем порядку розрахунку пенсії, виходячи із заробітної плати за повний календарний місяць.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року ( далі Закон № 796-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст.54 Закон № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

З 1 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Відповідно до підпунктів 3, 4 пункту 3 Порядку у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:

менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;

менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Таким чином, відповідач правомірно здійснив перерахунок пенсії позивача відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку, оскільки позивач ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 25.08.1986 року по 06.09.1986 року в зоні відчуження № 3 - 13 днів, з 07.09.1986 року по 03.10.1986 року в зоні відчуження № 1 - 27 днів, тобто менш як 12 місяців підряд, але більше календарного місяця. Один повний місяць - вересень.

Підпункт 4 пункту 3 Порядку, на який посилається позивач та суд першої інстанції, регулює порядок обчислення пенсії особі, яка пропрацювала у зоні відчуження сумарно менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи припустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області - задовольнити. Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року у справі № 415/1924/16-а - скасувати. Прийняти нову постанову. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій - відмовити. Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок