Справа № 815/3780/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3780/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет Барін» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.03.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується зі спірним податковим повідомленням-рішенням, яким до господарюючого суб'єкта застосовано штрафні санкції за порушення правил ведення касових операцій, оскільки перевіряючими було допущено низку порушень при проведенні фактичної перевірки. Так, перед початком перевірки головному бухгалтеру не було пред'явлено направлень на перевірку, а перевіряючі вдерлися до приміщення та почали вихоплювати документацію з рук. При цьому позивач вважає, що підстави для проведення фактичної перевірки взагалі були відсутні. По суті встановленого порушення позивач зазначив, що порушень касової дисципліні не допускав: вся готівка у день одержання грошових коштів оприбутковувалась; облік зазначених грошових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) вівся належним чином. На підтвердження зазначених обставин позивачем надано копію сторінок КОРО за період, що фактично перевірявся (лютий 2016 р.) з наявними Z-звітами. Також позивач зазначив, що застосована сума штрафу є непомірною та матиме наслідком зупинення господарської діяльності підприємства.

До суду з'явилися представники позивача, які позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову. Згідно наданих до суду письмових заперечень, фактична перевірка господарської одиниці, що належить ТОВ «Маркет Барін», була проведена у присутності директора Шокіна Р.В., який від підписання та отримання копій матеріалів, складених за результатами контрольного заходу, відмовився. Перевіркою встановлено ряд порушень, у т.ч. неоприбуткування готівки в сумі 20059,51 грн., зміст яких відображений в акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Зважаючи на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та порушення позивачем законодавства у сфері РРО, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що наказом в.о. начальника ГУ ДФС в Одеській області Г.В. Мілютіна від 22.02.2016 р. № 226 на підставі ст.20, пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України призначено фактичну перевірку ТОВ «Маркет Барін» з 1 березня 2016 р. з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує реєстрацію юридичної особи відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у т.ч. про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі вищевказаного наказу та направлень на перевірку від 29.02.2016 р. № 127, 128 (а.с. 42, 43) головним державним ревізором - інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 та головним державним ревізором - інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 1 березня 2016 р. розпочато фактичну перевірку господарської одиниці: крамниці «Барін», що розташована за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Олександрійська, 6а та належить ТОВ «Маркет Барін».

З огляду на матеріали справи, вищеозначені направлення на перевірку від 29.02.2016 р. № 127, службові посвідчення були пред'явлені, а копія наказу про проведення перевірки від 22.02.2016 р. № 226 - вручена перевіряючими директору ТОВ «Маркет Барін» Шокіну Ростиславу Валерійовичу о 13:45 годині, про що останній особисто розписався. Отже суд відхиляє твердження представник позивача про начебто непред'явлення документів, які б дозволяли співробітникам фіскального органу приступити до перевірки.

При цьому допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3 пояснили, що директор ТОВ «Маркет Барін» Шокін Р.В. особисто був присутнім під час проведення контрольного заходу, розписався у направленнях на перевірку, допустив їх до проведення перевірки, проте відмовився від отримання копій матеріалів перевірки, про що складено відповідний акт.

Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та, зокрема, у разі неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

Пунктом 86.2 цієї ж статті визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно абз.2 п.86.3 ст.86 Кодексу у разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

З урахуванням викладеного суд відхиляє доводи представників позивача про порушення перевіряючими порядку проведення фактичної перевірки, рівно як і відсутність підстав для її проведення. При цьому позивачем наказ про призначення фактичної перевірки в.о. начальника ГУ ДФС в Одеській області Г.В. Мілютіна від 22.02.2016 р. № 226 не оскаржується.

За результатами фактичної перевірки 10 березня 2016 р. складений акт (реєстраційний № 86/15-32-14-06-39833242), для ознайомлення з яким директор та бухгалтер ТОВ «Маркет Барін», як пояснив свідок ОСОБА_3, були запрошені у телефонному режимі, проте до податкового органу не з'явилися, у зв'язку із чим копію акту була направлена засобами поштового зв'язку.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Маркет Барін» п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що виразилось у непроведенні розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та невидачі розрахункового документу на суму покупки за здійсненою контрольною розрахунковою операцією - 14 грн.; п.7, п.9 ст.3 цього ж Закону, що виразилось у не забезпеченні передачі копій розрахункових документів по дротовим та бездротовим каналам зв'язку за 28.10.2015 р., 27.11.2015 р., 20.12.2015 р., 28.12.2015 р., 30.12.2015 р. та не забезпеченні щоденного роздрукування фіскальних звітних чеків за 28.10.2015 р., 27.11.2015 р., 20.12.2015 р., 28.12.2015 р., 30.12.2015 р.; п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. № 637, що виразилось у неоприбуткуванні готівки (несвоєчасне оприбуткування) в сумі 20059,51 грн., а саме не здійснено облік зазначених готівкових коштів в повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій № 300136083Р/1 від 03.02.2015 р. у періоді з 18.02.2016 р. по 29.02.2016 р. на підставі фіскальних звітних чеків: Z-звіт № 394 від 18.02.2016 р. на суму 1222,52 грн., Z-звіт № 395 від 19.02.2016 р. на суму 1275,56 грн., Z-звіт № 396 від 20.02.2016 р. на суму 1420,96 грн., Z-звіт № 397 від 21.02.2016 р. на суму 2036,71 грн., Z-звіт № 398 від 22.02.2016 р. на суму 2633,39 грн., Z-звіт № 399 від 23.02.2016 р. на суму 1832,74 грн., Z-звіт № 400 від 24.02.2016 р. 1254,65 грн., Z-звіт № 401 від 25.02.2016 р. на суму 1236,34 грн., Z-звіт № 402 від 26.02.2016 р. на суму 1944,22 грн., Z-звіт № 403 від 27.02.2016 р. на суму 2059,48 грн., Z-звіт № 28.02.2016 р. на суму 2008,75 грн., Z-звіт № 405 від 29.02.2016 р. на суму 1145,19 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 28.03.2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до підприємства застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 100297,55 грн. згідно п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 р. № 436/95 - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми (20059,51 грн. х 5 = 100297,55 грн.).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

В ході судового розгляду справи допитані в якості свідків перевірючі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також пояснили, що в ході проведення фактичної перевірки «бухгалтери» почали дозаповнювати книгу КОРО, пояснюючи це тим, що їх звільнять за незаповнену книгу, що не було допущено представниками контролюючого органу. Натомість книгу було оглянуто за участю бухгалтера та зроблено її копію, яка завірена підписом бухгалтера ТОВ «Маркет Барін».

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями сторінок КОРО № Р/1 (а.с. 48-50), на яких наявні позначення «копія вірна», «головний бухгалтер» та підпис.

Таким чином, відповідачем достатньо та належно спростовано доводи позивача про належний порядок ведення КОРО, на підтвердження чого стороною позивача надано копії сторінок КОРО № Р/1 (а.с.21-22) з дозаповненими графами [починаючи з № 0393 Z-звіту, заповнення якого перервано в копії КОРО, наданої відповідачем]. Оцінюючи наявні в матеріалах справи копії сторінок КОРО № Р/1, суд надає перевагу наданому відповідачем екземпляру, який безумовно підтверджує неповний облік у книзі обліку розрахункових операцій на момент проведення фактичної перевірки.

При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов'язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно з п.7 ст.3 вказаного Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Суб'єкти господарювання, які використовують такі реєстратори розрахункових операцій, як електронні таксометри, автомати з продажу товарів (послуг) та реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, яка міститься в фіскальній пам'яті зазначених реєстраторів розрахункових операцій.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику

Відповідно до п.1.2 глави І Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. № 637, оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.6 глави 2 вищевказаного Положення визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

За неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) у касах готівки Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 р. встановлено штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу N 436/95).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 1 квітня 2014 року (справа N 21-54а14), від 4 листопада 2015 року (справа № 21-3680а15).

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням викладеного, за порушення ТОВ «Маркет Бапрін» вимог п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004 р. фіскальним органом обґрунтовано застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 100297,55 грн. (20059,51 грн. х 5) спірним податковим повідомленням-рішенням № від 28.03.2016 р.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Поряд із тим, суд відхиляє доводи представника позивача про надмірний розмір штрафної санкції, оплата якого зупинить господарську діяльність підприємства. Так, виконуючи судові функції суд має вирішувати питання права, належним чином поставлені перед ним, до яких належать і питання цієї справи; при цьому суд не уповноважений і не підготовлений виступати адміністративним арбітром, перебираючи на себе функції контролюючого органу, який уповноважений застосовувати заходи впливу, зокрема обирати обсяг санкцій, який на думку позивача є достатнім та справедливим.

Критерій «пропорційності», використаний судом у справі, яка розглядається, передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами позивача та контролюючими заходами. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому в питаннях оцінки «пропорційності», як і в питаннях наявності «публічного» інтересу, суд визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), у спосіб, передбачений законодавством України, та за наявності допущеного Товариством порушення.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет Барін» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2016 року.

Суддя І.В. Завальнюк