Справа № 203/4187/16-а
Суддя: Єдаменко С. В.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4187/16-а
Провадження № 2-а/0203/140/2016
ПОСТАНОВА

іменем України

20.10.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Єдаменко С.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з адміністративним позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови здійснити їй перерахунок пенсії державного службовця в розмірі 85 відсотків від заробітної плати згідно довідки Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 11-36 та зобовязати здійснити такий перерахунок з 01 грудня 2015 року, стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка вийшла на пенсію за віком з 30 липня 2008 року з посади начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності контрольно-ревізійного управління у Дніпропетровській області. Їй було призначено пенсію в розмірі 85 відсотків від заробітку за останнім місцем роботи. У звязку із збільшенням згідно постанови Кабінету міністрів України заробітної плати державних службовців, позивачка звернулась до відповідача із заявою від 29 серпня 2016 року про перерахунок пенсії. До заяви було додано довідку про заробітну плату Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області, яка є правонаступником контрольно-ревізійного управління у Дніпропетровській області. Листом від 02 вересня 2016 року № Х 54-16 відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії за посиланням на те, що здійснення такого перерахунку не передбачено законодавчими змінами. Позивачка вважає вказану відмову незаконною, оскільки вона набула права на пенсію згідно законодавства, чинного на момент призначення пенсії, що включало в себе і право на перерахунок пенсії, звуження прав громадян при ухвалення законодавчих змін заборонене ст. 22 Конституції України, яка має пряму дію.

Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечував, вказував, що з 01 червня 2015 року у звязку з набранням чинності пунктом 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, з 01 травня 2016 року набрав чинності новий Закон України «Про державну службу», що не передбачає перерахунку пенсій. В період чинності Закону України «Про державну службу» 1993 року згідно ст. 371 порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців мав бути врегульований постановою Кабінету Міністрів України, яка на не була прийнята, у звязку з чим відсутня можливість перерахунку пенсій. Посилання позивачки на норми Конституції України, не можуть бути взяті до уваги, оскільки в рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 підтверджено право держави встановлювати і змінювати розміри соціальних виплат в залежності від фінансових можливостей держави. Відповідач також посилався на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 21 жовтня 2004 року у справі «Асмудсон проти Ісландії».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. В позовній заяві позивач оскаржує бездіяльність субєкта владних повноважень щодо перерахунку пенсійних виплат. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України справа належить до компетенції місцевих загальних судів як адміністративних судів. У відповідності до положень ст.1832 КАС України, суд розглянув справу в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 30 липня 2008 року, що підтверджується наданими сторонами документами (а.с. а.с. 1, 13).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська реорганізовано шляхом створення на його основі спільно з управліннями Пенсійного фонду України в інших районах м. Дніпропетровська правонаступника Центрального обєднаного управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську.

Позивачкою 29 серпня 2016 року було подано до відповідача заяву для перерахунку пенсії, до якої було додано довідку Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 11-36 (а.с. а.с. 11, 12).

Листом від 02 вересня 2016 року № Х 54-16 «Щодо перерахунку пенсії» позивачу повідомлено про відмову у проведенні перерахунку пенсії, оскільки з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення на підставі Закону України «Про державну службу» 1993 року, а з 01 травня 2016 року набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» 2015 року, яким не передбачена можливість перерахунку пенсій державним службовцям, у звязку з чим скасований відповідний пункт постанови Кабінету Міністрів України (а.с.а.с. 13 14).

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 5 ст. 37 Закону України «Про держану службу» від 16 грудня 1993 року в редакції, чинній на час призначення позивачці пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ч. 5 с. 37 вказаного Закону за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Позивачка вийшла на пенсію з посади начальника відділу головного бухгалтера Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області (а.с. 12) та набула права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року в розмірі 85 відсотків її заробітку.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону № 3723-ХІІ, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно ст. 371 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» встановлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців.

Таким чином, у відповідності до вказаної постанови від 09 грудня 2015 року № 1013, у позивачки виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії.

Суд при цьому виходить з того, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії, вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року у справі у справі № 21-420а13 та від 17 грудня 2013 року у справі №21-445а13.

Пунктом 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, дійсно встановлено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус судді», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Разом з тим вказані положення стосуються осіб, у яких право на призначення пенсії виникло на момент набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, тобто свідчать про неможливість призначення нових пенсій на підставі вказаних вище законодавчих актів України.

Водночас, згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, право позивачки на пенсійне забезпечення, в обсязі визначеному на час призначення їй пенсії, залишається чинним.

Заперечення відповідача проти застосування вказаного положення Конституції України з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 не можуть бути взяті до уваги, оскільки у вказаному рішення Конституційним Суд України давав оцінку іншим правовим нормам, які не стосуються пенсійного забезпечення державних службовців, а визначають можливість надання Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок та умови певних соціальних виплат.

Суд відзначає, що на цей час не прийнято будь-якого законодавчого акту, яким би припинялось право позивачки на пенсію в обсязі, визначеному ст. ст. 37, 371 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, що включало в себе і можливість перерахунку такої пенсії у звязку із зміною заробітної плати. Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року дійсно не передбачає порядку виплати та перерахунку пенсій державних службовців, проте він не містить і норм про припинення виплати та перерахунку раніше призначений пенсій.

Відповідач також посилався на те, що згідно ст. 371 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII порядок та умови перерахунку пенсії мають бути затверджені Кабінетом Міністрів України, проте оскільки Уряд України не затвердив відповідної постанови, перерахунок пенсії є неможливим. Суд не погоджується з вказаними твердженнями, оскільки згідно п. 16 Розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII Уряду України доручалось протягом місяця з дня набрання чинності вказаним Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність до нього. Те, що Уряд України не реалізував свої повноваження у встановлений строк, саме по собі не може стати правовою підставою для обмеження соціальних прав позивачки. Крім того, у звязку з набранням чинності з 01 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, положення вказаної редакції ст. 371 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 2015 року втратили чинність.

Посилання відповідача на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 скасовано п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 про перерахунок пенсій державний службовці, не можуть бути взяті до уваги, оскільки це не може бути підставою для припинення права позивачки на пенсійне забезпечення, яке вона набула згідна Закону України «Про державну службу» 1993 року, тобто акту вищої юридичної сили.

Тому при перерахунку пенсії позивачці мають застосовуватись норми, які діяли на момент призначення пенсії, тобто ст.ст. 37, 371 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року.

Суд критично оцінює посилання відповідача рішення Європейського Суду з прав людини суд від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії», оскільки воно стосується права на отримання безоплатної правової допомоги і не охоплює відносини з загальнообовязкового пенсійного страхування та пенсійного забезпечення, що ж стосується рішення Європейського Суду з прав людини від 21 жовтня 2004 року у справі «Асмудсон проти Ісландії», на яке також посилається відповідач, то в ньому Суд навпаки визнав порушення прав заявника на мирне володіння його майном (ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року) через припинення внаслідок змін у законодавстві виплати заявнику пенсії, яку він одержував майже 20 років.

З метою реалізації свого права на перерахунок пенсії позивачка подала до відповідача довідку про заробітну плату від 26 серпня 2016 року Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області, яка відповідно до Указу Президента України від 09 грудня 2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», виконує повноваження ліквідованого Контрольно-ревізійного управління у Дніпропетровській області.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що відмова Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці виходячи з 85 відсотків від середньої заробітної плати згідно довідки Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 11-36 є неправомірною.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії проводиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву подано пенсіонером після 15 числа.

Оскільки із заявою про перерахунок пенсії разом з довідкою про заробітну плату позивачка звернулась 29 серпня 2016 року, перерахунок її пенсії слід проводити у відповідності до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 вересня 2016 року.

Вимоги про здійснення перерахунку пенсії позивачки з 01 грудня 2015 року є безпідставними, оскільки відсутні правові підстави для здійснення такого перерахунку за минулий час.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 94 КАС України у звязку з частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру слід стягнути з відповідача Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в половинному розмірі, що становить 275 грн. 60 коп. (а.с. 1).

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 22, 46 Конституції України, ст.ст. 37, 371 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі її заяви від 29 серпня 2016 року (Х 54-16) та згідно довідки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 11-36.

Зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з 85 відсотків від середньої заробітної плати згідно довідки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 11-36, починаючи з 01 вересня 2016 року.

Стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропет-ровську на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2, витрати по сплаті судового збору в сумі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.

Постанова набирає чинності в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В. Єдаменко