Справа № 379/914/16-а
Суддя: Потеряйко С. А.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 379/914/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.

за участю секретаря: Іванченко Т.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Тараща справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великоберезянської сільської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить зобов'язати Великоберезянську сільську раді сплатити на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 січня 2016 року до дня фактичного розрахунку та провести нарахування, перерахунок та виплату заробітної плати відповідно до рішень сільської ради № 246-37-6 від 26.12.2012 року, № 316-50-6 від 24.01.2014 року, № 391-59-6 від 14.01.2015 року. Допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він був обраний і працював на посаді сільського голови Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області з 2013 року по 03.11.2015 рік. Відповідно до п. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» 03.11.2015 року його було звільненно, в зв'язку із закінченням терміну перебування на посаді. На дату звільнення відповідач мав заборгованість з виплати заробітної плати - невиплачену премію. Згідно з рішеннями Великоберезянської сільської ради Таращанського району від 24 грудня 2010 року, 24 січня 2014 року та 14 січня 2015 року сільському голові повинно було здійснюватися преміювання за рахунок коштів на оплату праці працівників сільської ради в розмірі 50 % від посадового окладу на місяць за фактично відпрацьований час. Матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, сільському голові встановити в розмірі середньомісячної заробітної плати. Так як розмір його заробітної плати за вказаний період становив 2400 грн., то сума заборгованості із заробітної плати складає 39816,76 грн, а заборгованість за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.01.2016 року по 30.09.2016 року становить 44917,20 грн. На кінець бюджетного року у сільській раді завжди залишалися кошти, які переходили на наступний рік. Під час звернення до відповідача за розрахунком по заборгованості із заробітної плати, йому була надана відповідь про неможливість виплати даного боргу в зв'язку з відсутністю відповідних коштів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надали письмові заперечення на позовні вимоги та пояснили, що установлення та здійснення нарахування підвищення до посадових окладів, надбавок, доплат, допомог, винагород, премій та інших заохочувальних виплат працівникам Великоберезянської сільської ради Таращанського району здійснюється виключно в межах фонду оплати праці, затвердженого в загальному та спеціальному фондах бюджету сільради. Тому, виплата премії та матеріальної допомог була неможлива в зв'язку з відсутністю коштів на виплату премії.

Допитавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд встановив.

Згідно рішення № 1-І-VІ Великоберезянської сільської ради від 16.11.2010 ОСОБА_1 приступив до виконання обов'язків сільського голови с. Велика Березянка (а.с.10).

03.11.2015 року ОСОБА_1 був звільнений з посади голови Великоберезянської сільської ради в зв'язку з закінченням строку повноважень на підставі п. 1 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.9).

Відповідно до рішень Великоберезянської сільської ради « Про оплату праці сільського голови» від 26.12.2012 № 246-37-VІ, 24.01.2014 № 316-50-VІ та 14.01.2015 № 391-59-VІ, сільському голові встановлено здійснювати преміювання на 2013, 2014, 2015 роки за рахунок коштів на оплату праці працівників сільської ради в розмірі 50 % посадового окладу на місяць за фактично відпрацьований час та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Зазначені виплати поводити в межах затвердженого фонду оплати праці працівників апарату сільської ради (а.с.11-13).

Перевіркою Головного управління держпраці у Київській області від 18.02.2016 встановлено, що в кошторисах Великоберезянської сільської ради на 2013, 2014 та 2015 роки кошти на преміювання апарату сільської ради закладені не були. Головному бухгалтеру ОСОБА_2, при формуванні проектів річних бюджетів Великоберезянської сільської ради, Рішеннями сільської ради не доручалося закладати кошти на виплату премій. Крім того, розпоряджень щодо нарахування премій на підставі рішень Великоберезянської сільської ради ОСОБА_1, як посадова особа, протягом 2013-2015 років не видавав. Постановою КМУ № 65 від 01.03.2014 запроваджено заходи «щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади підприємств, установ та організацій, що використовують кошти державного бюджету». Пунктом 14 даних заходів зазначено, що установлення та здійснення нарахування підвищень до посадових окладів (ставок), надбавок, доплат, допомог, винагород, премій, інших заохочувальних виплат працівникам виключно в межах фонду оплати праці, затвердженого в загальному та спеціальному фондах бюджету, або власних доходів, отриманих від провадження господарської діяльності. Враховуючи наведене виплата премії була неможлива в з'язку з відсутністю коштів на виплату премії та відсутністю розпорядження сільського голови щодо виплати премії (а.с. 15-16).

В день звільнення з посади голови Великоберезянської сільської ради, позивач вважає, що в порушення ст.ст. 47, 116 КЗпП України, відповідачем не було виплачено йому в повному обсязі премії та матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 47 ч. 1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунки у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає доплати, надбавки, гаранти і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, а також інші заохочувальні і компенсаційні виплати, в тому числі матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 вказав, що при розгляді спору про стягнення належної працівникові заробітної плати, положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України підлягають застосуванню у випадках пред'явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов'язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Ч.2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу врегульовано Законом України "Про державну службу". При цьому, правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначено Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Частинами 3 та 4 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Норми Конституції України - є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6).

Статтею 113 Конституції України передбачено, що КМ України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права та свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( статті 3,21,22).

Підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 р. № 268, керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надано право надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Відповідно до п.6 вказаної постанови преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Беручи до уваги ту обставину, що виплата премії була передбачена правовими актами і забезпечена бюджетним асигнуванням, рішення сільської ради є таким, що прийнято в межах повноважень та у спосіб, визначений нормативно-правовими актами, тому з огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 117, 233 ч. 2 КЗпП України, ст. 2 ч. 2 ЗУ «Про оплату праці», Рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2013 від 15.10.2013 року, п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст.ст. 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Великоберезянську сільську раду Таращанського району Київської області провести нарахування та виплату недоотриманої премії та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення ОСОБА_1, згідно рішень Великоберезянської сільської ради №246-37-УІ від 26.12.2012, № 316-50-УІ від 24.01.2014, № 391-59-УІ від 14.01.2015 «Про оплату праці сільського голови».

Стягнути з Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області на користь держави судовий збір в розмірі 1378 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повна постанова суду виготовлена 25.10.2016.

ГоловуючийС. А. Потеряйко