Справа № 817/1048/16
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"24" жовтня 2016 р. Справа № 817/1048/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника позивача - Жолудь І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИНЬ АГРО" на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "15" вересня 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИНЬ АГРО" до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Демиденко Тетяни Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішень, ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горинь Агро" звернулося до суду з позовом до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Демиденко Тетяни Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 р. провадженнґ у справі закрито.

Роз'яснив позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі, зокрема зазначає, що при вчиненні реєстраційних дій нотаріус діє як суб"єкт владних повноважень у розумінні КАС України, а тому такі дії нотаріуса підлягають оскарженню до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не належить до задоволення, враховуючи наступне.

Встановлено, Товариство з обмеженою відповідальністю "Горинь Агро" звернулось до суду з позовною заявою до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Демиденко Тетяни Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішень від 10.02.2016 року №28162170 №28160783, №28163145 № 28162735 №2816521, від 16.03.2016 року №28753785, №28758017, №28753133, №28751963, №28758854, № 28753488, № 28752930, №28753309, №28751682, №28759208, №28754484, №28754906, №28758451, №28755286, № 28752228 .

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 2 статті 4 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, суд правильно вказав, що розгляду в порядку адміністративного судочинства підлягає публічно-правовий спір за участю суб'єкта владних повноважень, який в межах спірних правовідносин діє на виконання своїх владних управлінських функцій та/або делегованих повноважень.

Матеріали справи свідчать, що вищевказані договори оренди землі є чинними на даний час, ніким не оскаржені та не визнані у судовому порядку недійсними.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що після вчинення дій відповідачем-нотаріусом виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у спосіб, визначені у ст. 152 Земельного кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України, а також у відповідності до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, ч. 1 у ст. 152 Земельного кодексу України визначає, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

При цьому, частина 2 вказаної статті передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Спосіб захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки передбачений ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України та здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідачем фактично прийнято рішення, які стосуються державної реєстрації переходу права оренди землі від одної юридичної особи до іншої, а тому предметом даного позову є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, що не може бути розглянуто за правилами КАС України.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку, що переданий позивачем на вирішення суду спір випливає з цивільних, а саме: договірних правовідносин і, відтак, має приватно - правовий характер.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, такі спори належать до юрисдикції місцевого загального суду.

Висновки аналогічного характеру наведені Верховним Судом України у постанові від від 14.06.2016 року по справі №826/4858/15, які в силу ч. 2 ст. 161, ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судом.

Місцевий суд, з врахуванням принципу верховенства права, правомірно застосував положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.08.2013 року, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п. п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Колегія суддів також погоджується з місцевим судом, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а тому суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно закрив провадження у даній адміністративній справі.

Ухвала суду відповідає матеріалам справи та нормам чинного законодавства, а тому її слід залишити без змін. Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним вище.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИНЬ АГРО" залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "15" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" жовтня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОРИНЬ АГРО" вул.Центральна,с.Білашів,Острозький район, Рівненська область,35842

- представник позивача - Жолудь І.О. АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Демиденко Тетяна Миколаївна вул.Теодозії Бриж,14 (Ванди Василевської,14),м.Рівне,33000

- ,