Справа № 265/5672/16-а
Суддя: Адамова Т. С.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/5672/16-а
Провадження №2-а/265/206/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Адамової Т.С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, - , -

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області, які полягають у відмові йому в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років, неправомірними та скасувати рішення № 4237/919 від 03 жовтня 2016 року. Також просить визнати достатнім для призначення пенсії за вислугу років спеціальний стаж 21 рік 7 місяців та 17 днів, у тому числі за посадами прокурорів і слідчих прокуратури 19 років 2 місяці та 17 днів, та зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя призначити, нарахувати та виплачувати йому пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 13187,95 гривень відповідно до довідки прокуратури Донецької області від 21 вересня 2016 року про розмір місячного заробітку, починаючи з 27 вересня 2016 року.

12 жовтня 2016 року до суду надійшли заперечення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, відповідно до яких Управління позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 27 вересня 2016 року. До заяви було додано копія трудової книжки, копія диплому з додатком, довідка про заробітну плату від 21 вересня 2016 року, довідка Прокуратури Донецької області від 26 вересня 2016 року про стаж роботи в органах прокуратури, копія паспорту та ІН. Відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: … з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців… Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, з 15 липня 2015 року втратив чинність (за виключенням окремих положень) у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року. Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». До 1 червня 2015 року відповідний Закон прийнято не було. З огляду на зазначене, управлінням 03 жовтня 2016 року було складено Рішення № 4237/919 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Вайншток Б.Г., діючий на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав та надав пояснення, аналогічні, викладеним у запереченнях. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 7).

На момент звернення позивача ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії його загальний стаж роботи в органах прокуратури становив 21 рік 7 місяців та 17 днів, у тому числі на прокурорсько-слідчих посадах 19 років 2 місяці та 17 днів, що підтверджується даними трудової книжки та довідкою Прокуратури Донецької області від 26 вересня 2016 року (а.с. 8-9, 10).

Рішенням № 4237/919 від 03 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено у здійснені таких дій, посилаючись на відсутність законних підстав для призначення пенсії на підставі положень Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до спеціальних законів, у т.ч. Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 6).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

22 травня 2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

На момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України (09 липня 1997 року) діяв Закон № 1789-ХІІ.

Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Таким чином, позивач набув право виходу на пенсію після набуття ним стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку.

На момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії і на теперішній час діє Закон № 1697-VII, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, ст. 86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року), з 20 до 22 років 6 місяців, що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

Частинами 1 - 3 ст. 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мав законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися в нормах статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року), і які були звужені ст. 86 Закону № 1697-VII.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року по справі №750/6280/16-а та від 22 вересня 2016 року по справі №752/5405/16-а.

Як вже було зазначено судом, на момент звернення позивача до управління Пенсійного фонду його спеціальний стаж роботи, потрібний для призначення пенсії за вислугу років, складав 21 рік 7 місяців 17 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 19 років 2 місяці та 17 днів

Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-ІІІ) розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Частиною 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-ІІІ) встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до довідки прокуратури Донецької області від 12.09.2016 № 18-57-1721 (а.с. 14) заробітна плата позивача складається: оклад - 2023 гривень, класний чин - 135 гривень, вислуга років - 606,90 гривень. Інші виплати, які передбачені законодавством:

1. з 01.09.11 по 30.01.12 = 53635,08х1,28=68652,90

2. з 31.01.12 по 28.03.12 = 10339,70х1,29=13338,21

3. з 29.03.12 по 13.06.12 = 10858,71х1,34=14550,67

4. з 14.06.12 по 01.08.14 = 216863,94х1,24= 268911,29

5. з 02.08.14 по 30.11.15 = 143915,41х1,23=177015,95

6. з 01.12.15 по 31.08.16 = 82908,09х1,00=82908,09

Разом сума інших виплат становить: 68652,90 + 13338,21 + 14550,67 + 268911,29 + 177015,95 + 82908,09 : 60 = 10422,95 гривень.

Всього: 2023,00 (посадовий оклад) + 135,00 (надбавка за класний чин) + 606,90 (надбавка за вислугу років) + 10422,95 (сума інших виплат) = 13187,85 гривень.

На підставі встановлених обставин справи та аналізу чинних нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 551,20 гривень, що підтверджується документально квитанцією на а.с. 1, тому на його користь підлягають присудженню здійснені ним судові витрати в розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області.

Керуючись ст.ст.8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 99, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років неправомірною та скасувати рішення № 4237/919 від 03 жовтня 2016 року.

Визнати достатнім для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 спеціальний стаж 21 рік 7 місяців та 17 днів, у тому числі за посадами прокурорів і слідчих прокуратури 19 років 2 місяці та 17 днів.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 13187,95 гривень відповідно до довідки прокуратури Донецької області від 21 вересня 2016 року про розмір місячного заробітку, починаючи з 27 вересня 2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя __________________