Справа № 295/8800/16-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Перекупка І.Г.
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" жовтня 2016 р. Справа № 295/8800/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Євпак В.В.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Шайденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "09" серпня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Представкик ОСОБА_5 24.06.2016 року звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просив:

- визнати таким, що не відповідає Конституції України та скасувати рішення Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області№ 128/в-08 від 03.06.2016 ;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поновити ОСОБА_5 виплату пенсії з 01.06.2016 у призначеному розмірі;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату суму невиплаченої пенсії за період з 01.01.2012 по 01.06.2016.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09 серпня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано протиправною рішення Житомирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 128/в-8 від 03.06.2016 року, що виразилася у не поновленні виплати призначеної ОСОБА_5 пенсії.

Зобов'язано Житомирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати, поновити та виплатити ОСОБА_5 пенсії за віком з 01.01.2012 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Житомирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та винести нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити за безпідставністю. В апеляційній скарзі зазначено, що правових підстав для відновлення пенсії позивачу в управлінні не було.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 до 01.01.2012 року отримувала пенсію за віком на території України.

Позивач, не змінюючи громадянства України, вибула на постійне місце проживання до Німеччини. У зв'язку з виїздом позивача на постійне місце проживання відповідачем позивачу було припинено виплату пенсії.

У зв'язку з припиненням виплати пенсії, 27.05.2016 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії

Листом № 128/В-8 від 01.06.2016 року в задоволенні заяви було відмовлено. Відповідач зазначив, що відповідно до ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, мають зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом досягли встановленого цим Законом пенсійного віку. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, заява про припинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). У п.1.7. Порядку допускається надання заяви поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій).

Позивачка, вважаючи дії відповідача протиправними через представника звернулась до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, прийшов до висновку, що відповідач має відновити, перерахувати та виплатити пенсію позивачу з 01.01.2012.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09 липня 2003 року, виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІVщодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІVвтратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІVдержава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. З цього часу відповідач був зобов'язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача, що полягають у відмові перерахувати, поновити та виплатити ОСОБА_5 призначеної їй пенсії за віком.

Разом із тим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про проведення перерахунку, поновлення та виплату призначеної позивачці пенсії за віком з 01.01.2012 з огляду на наступне.

Наявність обов'язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє обов'язку позивача щодо захисту свого права. Отже після прийняття Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався строк звернення до суду.

Згідно з ч.2ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частина 2 цієї статті передбачає, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Колегія суддів вказує, що до вказаних правовідносин слід застосувати положення ст. 99, 100 КАС України. Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08 грудня 2015 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15) та від 08.06.2016 року (справа № 505/2135/14-а).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи, що позовну заяву було подано 24.06.2016 року суд приходить до висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання пенсії за період з 01.01.2012 по 23.12.2015, що з врахуванням приписів ст.100 КАС України є підставою для залишення позову у вказаній частині без розгляду й відповідно скасування постанови суду першої інстанції у вказаній частині.

До задоволення підлягають позовні вимоги щодо зобов'язання Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поновити, перерахувати та виплатити ОСОБА_5 пенсію з 24 грудня 2015 року.

Порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до ст. 202 КАС України є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції в цій частині скасуванню.

В решті постанова суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від "09" серпня 2016 р. в частині зазначення періоду поновлення, перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_5 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про поновлення, перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2012 по 23.12.2015 залишити без розгляду.

Зобов"язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поновити, перерахувати та виплатити ОСОБА_5 пенсію з 24 грудня 2015 року.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.В. Євпак

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" жовтня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2- представник позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,