Справа № 820/5352/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 жовтня 2016 р. № 820/5352/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Ізюмської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Ізюмська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- стягнути на користь бюджету заборгованість по зобов'язанню платника податків ОСОБА_1 у розмірі 3424,90 грн. Стягненні кошти перераховувати на розрахунковий рахунок № 0012, одержувач - Ізюмське УДКСУ Харківської області, код одержувача 37283992, банк одержувача - ГУДКСУ в Харківській області, МФО - 851011, код платежу 11010500;

- стягнути на користь Ізюмської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір за подання адміністративного позову до суду та перерахувати на розрахунковий рахунок: №0569 отримувач: Ізюмська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області, код: 39799097, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172.

В обґрунтування позову контролюючий орган зазначив, що 16 травня 2016 року Ізюмською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 , за результатами якої складено акт № 357/1304/НОМЕР_1. На підставі зазначеного акту перевірки, Ізюмською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області 25 травня 2016 року прийнято податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2, яким визначено суму грошового зобов'язання за основним платежем у розмірі 3424,90 грн. Станом на 23 вересня 2016 року сума боргу в добровільному порядку не сплачена, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 3424,90 грн.

Представник позивача - Ізюмської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, у судове засідання не прибув, 24.10.2016 року факсимільним зв'язком надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд розглядати справу без участі представника позивача, в порядку письмового провадження. (а.с.31).

Відповідач - фізична особа ОСОБА_1, у судове засідання не прибув, повноваженого представника не направив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.ст. 33-35 Кодексу адміністративного судочинства України, конверт з судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з зазначенням "за зазначеною адресою не проживає". (а.с.25-30).

Відповідно до приписів статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Оскільки визначене ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом субєкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обовязковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши позов, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач - Фізична особа-Бордун ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер 4), перебуває як платник податків на обліку в Ізюмській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

16 травня 2016 року Ізюмською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт № 357/1304/НОМЕР_1, який надісланий на адресу відповідача засобами поштового зв'язку (а.с. 14-17).

З посиланням на висновки вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 25.05.2016 року за № 4, яким відповідачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування. (Основний платіж - 2467,92 грн., штрафні санкції - 956,98 грн. Разом сума податкового зобов'язання складає 3424,90 грн.). (а.с.11).

Вищевказане податкове повідомлення - рішення надіслано контролюючим органом на адресу відповідача (а.с. 13).

Доказів втрати зазначеним податковим повідомленнямрішенням юридичної дії внаслідок оскарження в судовому або позасудовому порядку, доказів виконання платником податків податкового обовязку за згаданим правовим актом індивідуальної дії, доказів відсутності податкового обовязку за згаданим правовим актам індивідуальної дії сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України в частині офіційного зясування всіх обставин по справі не виявлено.

07.06.2016 року контролюючим органом сформована податкова вимога № 1718-17 на суму 3424,90 грн., яка надіслана контролюючим органом на адресу відповідача (а.с. 6-7).

Дослідивши згадану вище податкову вимогу форми № 1718-17 від 07 червня 2016 року, суд відзначає, що за формою, змістом, підставами прийняття оглянуте рішення відповідає повноваженням контролюючого органу та способу їх реалізації, які визначені ст.ст.54, 59 Податкового кодексу України. Явних недоліків форми, змісту або підстави походження оглянутий правовий акт індивідуальної дії не має.

Порушень визначених ст.42 Податкового кодексу України правил направлення податковим органом документів на адресу платника податків з матеріалів справи не вбачається.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 23 вересня 2016 року за відповідачем обліковується борг у розмірі 3424,90 грн., що свідчить про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податків.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожний зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.69, 70, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, що означені вище платежі належать до визначеного законодавцем в ст.9 Податкового кодексу України переліку загальнодержавних податків і зборів, заборгованість в розумінні п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України підпадає під визначення податкового боргу.

Окрім того, із зібраних судом по справі документів слідує, що визначені ст. 57 та ст. 137 Податкового кодексу України строки оплати податкового зобов'язання у спірних правовідносинах стосовно заявленої до стягнення суми боргу збігли. Доказів оплати відповідачем спірної суми заборгованості або виконання обов'язку по оплаті в інший спосіб матеріали справи не містять. Існування передбачених ст.ст.37 і 38 Податкового кодексу України підстав, з якими закон пов'язує припинення обов'язку платника податків по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів) з матеріалів справи не вбачається.

З долученої до матеріалів справи картки особового рахунку, котра за правилами ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача вбачається наявність боргу в розмірі, заявленому до стягнення.

За таких обставин, вимога Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про стягнення заборгованості визнається судом обґрунтованою.

Щодо позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь Ізюмської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір за подання адміністративного позову до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягується.

Таким чином, з урахування ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна вимога щодо стягнення з відповідача судових витрат задоволенню не підлягає.

Розв'язуючи спір, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Розглядаючи справу, суд також бере до уваги, що в силу ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб'єктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин, то позов належить задовольнити частково, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Ізюмської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код = НОМЕР_1) заборгованість перед бюджетом у сумі 3424,90 грн. (три тисячі чотириста двадцять чотири) грн., 90 коп. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування. Стягненні кошти перераховувати на розрахунковий рахунок № 0012, одержувач - Ізюмське УДКСУ Харківської області, код одержувача 37283992, банк одержувача - ГУДКСУ в Харківській області, МФО - 851011, код платежу 11010500;

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Панченко