Справа № 826/622/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/622/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Епель О.В.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної регуляторної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної служби України з контролю за наркотиками до Державної регуляторної служби України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Напої плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нові продукти» про визнання дій протиправними, скасування розпоряджень, -

ВСТАНОВИВ:

Державна служба України з контролю за наркотиками звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної регуляторної служби України, де треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Напої плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нові продукти», та просила визнати незаконними дії відповідача при винесенні розпоряджень від 24 грудня 2015 року №65 та №66 та скасувати вказані розпорядження.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано розпорядження Державної регуляторної служби України від 24 грудня 2015 року №65 та №66. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Розпорядженням Державної регуляторної служби України від 24 грудня 2015 року №65 «Про задоволення апеляції» на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України від 03 грудня 2015 року №12.1 (протокол №06-15) про задоволення скарги ТОВ «Напої плюс» від 25 вересня 2015 року №364 щодо відмови ДСКН України у переоформленні ліцензії серії АВ №580400 на придбання, зберігання, використання прекурсорів «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» на безстрокову, керуючись статтями 4, 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» зобов'язано ДСКН України переоформити ліцензію ТОВ «Напої плюс» серії АВ №580400 на безстрокову відповідно до вимог частини шостої статті 21 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» на підставі заяви ТОВ «Напої плюс» від 28 жовтня 201 року №357.

Аналогічно, Розпорядженням Державної регуляторної служби України від 24 грудня 2015 рок №66 «Про задоволення апеляції» на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України від 22 грудня 2015 року №12.2 про задоволення скарги ТОВ «Нові продукти» від 03 грудня 2015 року №365 щодо відмови ДСКН України у переоформленні ліцензії серії АВ №585428 на придбання, зберігання, використання прекурсорів на безстрокову, керуючись статтями 4, 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», зобов'язано ДСКН України переоформити ліцензію ТОВ «Нові продукти» серії АВ №585428 на безстрокову відповідно до вимог частини шостої статті 21 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» на підставі заяви ТОВ «Нові продукти» від 28 жовтня 2015 року №358.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з положеннями Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» за результатами розгляду рішення Експертно-апеляційної ради Державна регуляторна служба України повинна прийняти рішення щодо оцінки правомірності/неправомірності дій органу ліцензування, а не здійснювати перевірку наявності підстав для переоформлення ліцензій, з огляду на що дійшов висновку, що розпорядження Державної регуляторної служби України прийняті із втручанням у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень - ДСКН України, а тому є протиправними і підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2016 звернувшись з даним адміністративним позовом ДСКН України заявила наступні позовні вимоги:

1) зупинити дію розпоряджень Державної регуляторної служби України від 24 грудня 2015 року №65 та №66 до вирішення справи по суті;

2) визнати дії Державної регуляторної служби України при винесенні розпоряджень від 24 грудня 2015 року №65 та №66 незаконними;

3) скасувати розпорядження Державної регуляторної служби України від 24 грудня 2015 року №65 та №66.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2016 вказану заяву було залишено без руху та зазначено про необхідність сплати судового збору у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України» Про судовий збір». Зокрема, вказано, що позивачем долучено до матеріалів позовної заяви квитанцію про сплату судового збору лише за одну позовну вимогу, в той час як було заявлено 3 вимоги немайнового характеру.

Частина 4 ст.105 КАС України виокремлює кожну із заявлених немайнових вимог. Тобто, позивачем було заявлено 3 різні вимоги немайнового характеру, які є різними за предметом доказування, колом засобів доказування і правовими наслідками.

На виконання вищеозначеної ухвали, 09.02.2016 позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог з метою зменшення суми судового збору, яка підлягала сплаті, в якій він визнав позовні вимоги наступним чином: «визнати протиправними дії Державної регуляторної служби України при винесенні розпоряджень від 24 грудня 2015 року №65 та №66».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.03.2016 було відкрито провадження по справі.

Тобто, в даному випадку позивач скористався своїм диспозитивним правом на зменшення розміру позовних вимог, визначеним ч.1 ст.51 КАС України. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказана заява була прийнята судом першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Тобто, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Крім того, відповідно до принципу диспозитивності сторони вільно розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими правами є насамперед: право на звернення до суду за захистом; право змінити свої вимоги або відмовитися від них; право визнати вимоги іншої сторони або не визнавати їх; право за взаємною згодою припинити спір (примиритися).

Відповідно до ч.2 ст.107 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

За приписами ст.111 КАС України в ході попереднього судового засідання суд: уточнює позовні вимоги та заперечення відповідача проти адміністративного позову; з'ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються сторонами, а які належить доказувати; з'ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення, та встановлює строки для їх надання; вчиняє інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Під час розгляду справи суд зв'язаний предметом і розміром заявлених особою вимог. Суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві лише, якщо вбачає порушення інших законодавчих приписів, ніж ті, про які зазначає позивач.

Однак, незважаючи на вказану заяву, судом першої інстанції було фактично розглянуто 3 позовні вимоги ДСКН України, а саме: про визнання дій Державної регуляторної служби України при винесенні розпоряджень від 24 грудня 2015 року №65 та №66 незаконними та скасування означених розпоряджень. Задоволено позовні вимоги в частині скасування оскаржуваних розпоряджень, водночас відмовлено в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача під час їх винесення.

При цьому, мотиви та обґрунтування з приводу необхідності виходу за межі позовних вимог судом в рішенні не наведено.

Звернувшись з даною апеляційною скаргою апелянт наголошував на неприпустимості розгляду судом позовних вимог, які не були заявлені позивачем, з огляду на що просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування розпорядження Державної регуляторної служби України від 24 грудня 2015 року №65 та №66. Аналогічні за змістом пояснення та прохання надав в судовому засіданні і представник третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В даному випадку своїм правом на оскарження постанови суду першої інстанції скористався лише відповідач в частині позовних вимог, які були задоволені судом. Натомість позивач своїм диспозитивним правом на оскарження такої постанови не скористався, що позбавляє суд апеляційної інстанції повноважень щодо перегляду оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, перегляду в апеляційному порядку підлягають лише позовні вимоги, задоволення яких стало підставою для звернення відповідача з даною апеляційною скаргою.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та те, що вийшовши за межі позовних вимог суд першої інстанції порушив права учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині допущення судом порушення норми процесуального права та необхідність її скасування в частині визнання протиправними та скасування розпоряджень Державної регуляторної служби України від 24 грудня 2015 року №65 та №66, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної регуляторної служби України задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Державної служби України з контролю за наркотиками про визнання протиправними та скасування розпорядження Державної регуляторної служби України від 24 грудня 2015 року №65 та №66 та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 25 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Епель О.В.