Справа № 184/1828/16-а
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/1828/16-а
Номер провадження 2-а/184/44/16
П О С Т А Н О В А

31.10.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Покров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області «про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області від 23.09.2016 року про відмову у призначенні мені пенсії за вислугою років; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області призначити та виплачувати йому пенсію за вислугою років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-Ш від 12.07.2001 року) з 20.09.2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданій Дніпропетровською обласною прокуратурою 20.09.2016 року за №18-19вих16; стягнути з відповідача на його користь витрати на судовий збір в розмірі 551,21 грн..

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Дробот О.І. в судове засідання не з'явилась, але надала суду письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі та розглянути справу в письмовому провадженні за їх відсутності. ОСОБА_1 звернувся 20.09.2016 року до Управління із заявою про призначеним пенсії за вислугу років. На звернення ОСОБА_1 було відмовлено з наступних підстав відповідно до ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. На момент звернення за пенсію за вислугу років ОСОБА_1 працював та по теперішній час працює на посаді прокурора прокуратури Дніпропетровської області.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76, що набув чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а саме: прокурори та слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, в тому числі на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від сумі їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

З 1 червня 2015 року згідно пункту 5 Прикінцевих Положень Закону України "Про внесення зміни до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 2013-VIIІ від 02.03.2015 (далі - Закон 213) у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України втратили чинність.

Стаття 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 (далі-Закон, яка регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, мала набрати чинності з 25.04.2015 (через 6 місяців після опублікування цього Закону). Водночас, Закон України "Про внесення зміни до Закону України "Про прокуратуру" щодо відтермінування набрання чинності № 335-VIII від 21.04.2015 року змінив дату набрання чинності з 25.04.2015 року на 15.07.2015 року.

На дату розгляду відповідачем звернення позивача про призначення йому пенсії згідно Закону України "Про прокуратуру" положення п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-УШ не були визнані не конституційними та є чинними.

Таким чином, починаючи з 15.07.2015 року, органами Пенсійного фонду не призначаються пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Іншого чинним законодавством не передбачено.

Щодо застування подібної позиції, то це зазначено в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2016 по справі № 205/2741/16-а(2-а/205/79/16).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Дніпропетровської області з 25 жовтня 2000 року по теперішній час, вважаючи, що набув право на призначення пенсії за вислугу років. 20 вересня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років. До заяви додані документи, необхідні для розрахунку та призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XIІ (в редакції Закону № 2663-ПІ від 12.07.2001 року). Однак, відповідач своїм рішенням від 23.09.2016 року відмовив позивачу у призначенні пенсії, посилаючись на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, яким передбачено, що з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається зокрема відповідно до Закону України «Про прокуратуру», про що повідомив мене листом № 5449/06/34 від 29.09.2016 року. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за вислугою років протиправними та вважає, що пенсія йому має бути призначена саме виходячи з приписів ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Дніпропетровської області № 18-19вих16 від 20.09.2016 року, з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ внесено зміни, якими передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Зважаючи на закріплені на законодавчому рівні соціальні гарантії, у тому числі право виходу на пенсію за вислугою років, а також приймаючи до уваги визначений ст. 22 Конституції України принцип гарантування та неможливості скасування існуючих прав і свобод, я продовжував свою професійну діяльність в органах прокуратури на різних прокурорських посадах, оскільки, відповідно до вказаних норм закону, був впевнений у тому, що матиму право на пенсію за вислугою років при наявності 20 - річного стажу роботи.

Відповідно до ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 мій стаж роботи, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугою років, на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії складає 21 рік 8 місяців 6 днів, у тому числі 16 років 9 місяців 1 день - робота на посадах прокурорів, 3 роки 5 днів строкової військової служби та 1 рік 11 місяців - половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (Харківський юридичний інститут, який в подальшому перейменований на Українську юридичну академію).

Таким чином, наявний у мене стаж роботи дає право на призначення мені пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІП від 12.07.2001 року).

Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони Державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, насамперед, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

З огляду на зазначене, позивач вважає, що всі зміни, внесені до Закону України «Про прокуратуру» після січня 2011 року, зокрема, щодо збільшення стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, зменшення відсотку від розміру середнього заробітку при призначенні пенсії тощо, звужують зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури, знижують рівень соціальної захищеності цієї категорії громадян, а отже не можуть бути застосовані у даних правовідносинах.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Така ж правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа № 21-445а13), від 10.12.2013 (справа № 21- 348а13), а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Крім цього, частинами першою - третьою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf, Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав Людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мав законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися нормах статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001), і які були звужені статтею 86 Закону № 1697-VІІ.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 стаж роботи позивача, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугою років, на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії складає 21 рік 8 місяців 6 днів, у тому числі 16 років 9 місяців 1 день - робота на посадах прокурорів, 3 роки 5 днів строкової військової служби та 1 рік 11 місяців - половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (Харківський юридичний інститут, який в подальшому перейменований на Українську юридичну академію).

Матеріали справи містять також довідку про заробітну плату позивача, видану Дніпропетровською обласною прокуратурою від 20.09.2016р. №18-19вих16.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, викладених ним в письмових запереченнях щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є безпідставними та недоведеними і спростовуються стабільними письмовими поясненнями позивача, наданими нею належними та допустимими доказами, вищевказаними нормами закону, матеріалами справи в їх сукупності.

Виходячи з вище наведеного, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе з заявою про призначення йому пенсії мав стаж роботи, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугою років - 21 рік 8 місяців 6 днів, у тому числі 16 років 9 місяців 1 день - робота на посадах прокурорів, 3 роки 5 днів строкової військової служби та 1 рік 11 місяців - половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (Харківський юридичний інститут, який в подальшому перейменований на Українську юридичну академію, факт набуття позивачем права виходу на пенсію за вислугою років незалежно від віку відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є беззаперечним навіть з урахуванням положень Закону № 1697-VІІ, що в свою чергу свідчить про протиправність дій Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, ст.ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. ст. 6, 17, 18, 99, 158 - 167 кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області від 23.09.2016 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за вислугою років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-Ш від 12.07.2001 року) з 20 вересня 2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданій Дніпропетровською обласною прокуратурою 20.09.2016 року за №18-19вих16.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,21 грн..

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 - днів з дня її проголошення до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш