Справа № 428/7858/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юзефович І.О.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року справа №428/7858/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд, у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2016 року у справі № 428/7858/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміру,-

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2016 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (надалі - відповідач, Управління) про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо відмови в перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-312 вих-16 від 28.04.2016 року та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Луганської області № 18-312 вих-16 від 28.04.2016 року, без обмеження розміру (а.с. 2-6).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 21-23).

Позивач із зазначеним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, внаслідок чого дійшов неправильних висновків щодо відновлення його гарантованих Конституцією та законами України прав за минулий період та довічно, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не взято до уваги положення ст.. 22 Коституції України, відповідно до якої, зокрема, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод та п. 1 ч. 1 ст. 92 Конституції України, якою передбачено,, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина. Апелянт вказує, що право на призначення пенсії за вислугу років, порядок визначення її розміру, підстави та порядок перерахунку він набув з 15.08.2008 року, а всі вищезазначені права були закріплені ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року, тобто, на думку апелянта, у повній відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 92 Конституції України. Крім того, апелянт зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував положення ст. 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи та застосував до існуючих правовідносин нормативні акти, які були прийняті вже після виникнення цих правовідносин (а.с. 28-35).

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з огляду на наступне.

Позивач, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90% від суми заробітної плати, що не заперечується Управлінням та не є спірним у даній справі.

В грудні 2015 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року (зі змінами відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 року) з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року прокурорсько-слідчим працівникам збільшено розмір заробітної плати.

28 квітня 2016 року прокуратурою Луганської області позивачу видано довідку № 18-312 вих-16, з якої вбачається, що ОСОБА_2 працював в органах прокуратури Луганської області на посаді прокурора прокуратури Луганської області, з заробітною платою за період з 15.12.2015 року в сумі 14 868 грн. В довідці також зазначено, що остання видана для пред'явлення в Пенсійний фонд України для перерахунку пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 року (із змінами, внесеними згідно з Постанови КМ № 506 від 06.10.2014 року, № 763 від 30.09.2015 року), з урахуванням Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015 року (а.с.12).

15 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по заробітку згідно із Законом України «Про прокуратуру» за № 1967-VII від 14.10.2014 року, додавши довідку про заробітну плату № 18-312 вих-16 від 28.04.2016 року. Факт звернення позивача із відповідною заявою про перерахунок підтверджується розпискою-повідомленням, з якої вбачається, що 15.06.2016 року за № 3281 зареєстровано заяву позивача та прийнято пакет документів для перерахунку пенсії (а.с. 10).

Розглянувши заяву позивача про перерахунок пенсії, відповідачем, 21 червня 2016 року прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії. Приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії Управління зазначило, що на дату звернення ОСОБА_2 за відповідним перерахунком (15.06.2016 року) діє Закон України «Про прокуратуру» » за № 1967-VII від 14.10.2014 року, частиною 20 статті 86 якого передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а станом на 15.06.2016 року Кабінетом Міністрів України не було прийнято рішення щодо перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Крім того, Управління зазначило, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення " від 02.03.2015 № 213-VIII, з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне утримання) призначаються відповідно до, зокрема, Закону України "Про прокуратуру". Рішення про відмову в перерахунку пенсії направлено позивачу 22 червня 2016 року за вих.. № 6813/02-21. (а.с. 11).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що станом на дату прийняття постанови (19.09.2016 року) питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішенням про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Коституцією та законами України, зазначивши при цьому, що Управління не мало підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірними питаннями у даній справі є правомірність відмови відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії у зв'язку з підвищенням окладів робітників прокуратури та наявність у позивача права на перерахунок пенсії відповідно до положень статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії у травні 2008 року.

Згідно частини 1 статті 50-1Закону України "Про прокуратуру"№ 1789-ХП (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), прокурори і слідчі за стажем роботи не менше 20 років, у тому числі за стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

До того ж, слід зазначити, що з 15 липня 2015року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року (надалі - Закон №1697-VII) яким, зокрема, врегульовано порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Частиною 20 статті 86 Закону № 1697-VI встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, положення частини 18 статті 50-1 Закону №1789-XII щодо перерахунку пенсії втратили чинність.

Крім того, колегія суддів зазначає, що станом на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (15.05.2016 року) та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Положення Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14 жовтня 2014 року не були визнані не конституційними у встановленому порядку, а тому є чинними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що у відповідача відсутні законні підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії у відповідності до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки положення цієї статті втратили чинність, у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що правові підстави для здійснення позивачеві перерахунку пенсії у відповідності до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення якої втратили чинність у відповідача відсутні.

Посилання апелянта на ту обставину, що статтею 22 Конституції України передбачено, що, зокрема, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а право на призначення пенсії за вислугу років, порядок визначення її розміру, підстави для перерахунку виникло у ОСОБА_2 у 2008 році на підставі Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року, ч. 18 ст. 50-1 якого передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратила чинність у зв'язку із набранням чинності 15 липня 2015 року Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року, а здійснювати, як в даному випадку, перерахунок пенсії на підставі норми, яка втратила чинність є неприпустимим.

З цих же підстав колегія суддів не приймає до уваги довід апелянта про порушення як відповідачем та і судом першої інстанції положення статті 58 Конституції України, оскільки Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Враховуючи, що ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратила чинність у зв'язку із набранням чинності 15 липня 2015 року Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року, а позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії 15.05.2016 року, то в даному випадку, доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2016 року у справі № 428/7858/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць