Справа № 236/1752/16-а
Суддя: Бікезіна О. В.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/1752/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря Плаксіної Є.В.,

прокурора Городницької А.І.,

представника відповідача Чернишова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман адміністративну справу за позовом керівника Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2, законний представник неповнолітнього Міжрегіональне вище професійне будівельне училище м. Краматорська, до Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто", третя особа Управління державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області, про зобов'язання вчинити певні дії в інтересах неповнолітньої дитини позбавленої батьківського піклування, суд,-

В С Т А Н О В И В :

15.07.2016 року керівник Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області звернувся з адміністративним позовом до Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто", третя особа Управління державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_2, посилаючись на наступне.

Слов'янською місцевою прокуратурою при перевірці Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто" (далі - СОЦСР "Смарагдове місто") щодо додержання вимог Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в частині виплати одноразової грошової допомоги випускникам зазначеного закладу було встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною позбавленою батьківського піклування, яка до 2015 року навчалася у відповідача та перебувала на повному державному утриманні. Відповідно до наказу директора СОЦСР "Смарагдове місто" ОСОБА_2 було відраховано з числа учнів у зв'язку з закінченням навчання. З вересня 2015 року ОСОБА_2 навчається у Міжрегіональному вищому професійно будівельному училищі м. Краматорськ, де також перебуває на повному державному утриманні. Згідно наказу директора СОЦСР "Смарагдове місто", ОСОБА_2 після закінчення навчання виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 42,50 грн., яка була останнім отримана. При вказаній виплаті відповідач керувався п. п. 1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 5 квітня 1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», яким передбачено виплату грошової допомоги в розмірі не менше як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що дорівнює 42,50 грн. Однак відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що випускники навчального закладу із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Крім цього за п. 2 Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набуття чинності цим Законом, діють лише в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, оскільки норми Постанови КМУ № 226 від 5 квітня 1994 року прийняті до набрання чинності Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», та досі не приведені у відповідність до цього Закону, при вирішенні питання про виплату одноразової грошової допомоги випускникам підлягають застосуванню саме норми ч. 7 ст. 8 вказаного Закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року до 1 вересня 2015 року становить 1286 грн. Тому ОСОБА_2 повинен був отримати після закінчення навчання одноразову грошову допомогу в розмірі значно більшому ніж ту, що він отримав. Оскільки при порушенні законних прав ОСОБА_2 останній був неповнолітнім, то прокурором Слов'янської місцевої прокуратури на захист інтересів дитини позбавленої батьківського піклування, був поданий вказаний позов, за яким прокурор просив суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити дитині позбавленій батьківського піклування ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу за ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» з відрахуванням проведених виплат.

Крім того, прокурор просив поновити строк для звернення прокурора в інтересах ОСОБА_2 із позовом до суду на підставі ст. 100 КАС України, бо про порушення прав дитини прокуратурі стало відомо лише у травні 2016 року, крім того, справа стосується інтересів неповнолітньої дитини позбавленої батьківського піклування.

Представник Слов'янської місцевої прокуратури Городницька А.І. у судовому засіданні на задоволені позову наполягала, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просила суд повністю задовольнити заявлені вимоги та поновити при цьому строки на звернення із позовом до суду.

Представник відповідача Чернишов О.М. заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, вказуючи, що ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття. Але отримати таку допомогу мають право випускники державного закладу вже після його закінчення при працевлаштуванні, що безпосередньо вбачається з постанови КМУ від 5 квітня 1994 року № 226, якою розмежовано надання зазначеної допомоги при працевлаштуванні та при продовженні навчання в державному навчальному закладі на повному державному забезпеченні.

Таким чином, вказували, що одноразова грошова допомога в розмірі не менше шести мінімальних розмірів для осіб відповідного віку сплачується лише при працевлаштуванні осіб, що відносять до дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, чого у спірному випадку не було. Прокурором не було враховано, що ОСОБА_2 16 років, а також, що він не був працевлаштований після закінчення закладу відповідача.

Зазначили також, що усі витрати на виплату допомоги та державне утримання дітей заноситься до статей кошторису, який самостійно не складається СОЦСР "Смарагдове місто", а узгоджується з департаментом освіти в Донецькій області на підставі нормативних актів КМУ та законів України. Таким чином, представники відповідача вважають, що жодним чином не було порушено права неповнолітньої дитини, тому позов прокурора як необґрунтований не підлягає задоволенню, бо СОЦСР "Смарагдове місто" діяв у межах законодавства України.

Представник Міжрегіонального вищого професійного будівельного училища м. Краматорськ, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не прибув, директор училища Бережний М.С. надав заяву про розгляд справи без участі представника училища, просив позовні вимоги задовольнити (а.с. 81). Аналогічна заява надійшла і від ОСОБА_2 (а.с.81а).

Представник третьої особи Управління державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.76).

За ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представників третьої особи, або неповідомлення ними про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Вислухавши прокурора, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації - Виконавчий комітет Шилівської сільської ради Добропільського району Донецькій області, актовий запис № 1, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області видано 26 лютого 2015 року видано повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 19).

На підставі розпорядження голови Добропільської районної державної адміністрації від 17.03.2010 року № 90 ОСОБА_2 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.20-21).

Згідно копії наказу № 326 від 31 серпня 2015 року ОСОБА_2 з 31 серпня 2015 року було відраховано з Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто" у зв'язку з зачисленням до Міжрегіонального вищого професійного будівельного училища м. Краматорськ (а.с.25-26).

На підставі наказу № 343 від 09 вересня 2015 року про видачу одноразової допомоги випускникам СОЦСР «Смарагдове місто» ОСОБА_2 було виплачено випускну допомогу у розмірі 42,50 грн. (а.с. 27-29). Отримання вказаної суми ОСОБА_2 підтверджується відомістю про видачу матеріальної допомоги дітям позбавленим батьківського піклування (а.с. 30-31).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» N 2342-IV від 13 січня 2005 року (далі Закон N 2342-IV) випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - є особами, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв'язку із закінченням навчання.

Згідно до ст. 1 Закону № 2342-IV заклади для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - медичні, навчальні, виховні заклади, інші заклади та установи, в яких проживають діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування.

Згідно до ст. 2 Закону N 2342-IV законодавство України про соціальний захист дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, складається з Конституції України, цього Закону та інших законодавчих актів, що регулюють правовідносини, пов'язані з наданням матеріальної, соціальної та правової допомоги дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону N 2342-IV держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб.

На підставі ч. 7 ст. 8 Закону N 2342-IV випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Згідно до ч. 9 ст. 8 Закону N 2342-IV державні соціальні стандарти, нормативи споживання, нормативи забезпечення є однаковими для всіх дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, незалежно від форми їх влаштування та утримання, і затверджуються відповідно до законодавства.

Таким чином Закон N 2342-IV встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався та інші.

При цьому за п. 2 Прикінцевих положень Закону N 2342-IV вказано, що Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На підставі ст. 25 Закону N 2342-IV порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

За ст. 39-9 Закону N 2342-IV порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до ст. 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

При цьому за п. 3 Прикінцевих положень Закону N 2342-IV вказано, що Кабінету Міністрів України в шестимісячний термін з дня набрання чинності цим Законом необхідно привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону та забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Відповідно до п. п. 1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно до п. п. 4 п. 13 вказаної Постанови Кабінету Міністрів України учням, студентам з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також учням, студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишились без батьків, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, при їх працевлаштуванні видається одяг, взуття, м'який інвентар і обладнання на суму, не менш як 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів.

На підставі перелічених норм суд дійшов висновку, що положення п. п. 1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» не були приведені у відповідність до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», тому не відповідають його положенням, викладеним у ч. 7 ст. 8 вказаного Закону N 2342-IV .

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, та оскільки норми Постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» прийняті до набрання чинності Законом N 2342-IV та не приведені у його відповідність, при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а саме одноразова грошова допомога підлягає виплаті ОСОБА_2 у розмірі, визначеному цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII в 2015 році було встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня в розмірі 1286 грн.

Таким чином при проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, як випускнику СОЦСР "Смарагдове місто" відповідач повинен був здійснити таку виплату в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, що дорівнює відповідно 7716 грн. (1286 грн. х 6 = 7716 грн.).

На підставі викладеного, суд вважає, що одноразова допомога, яка була виплачена ОСОБА_2 у розмірі не відповідає вимогам Закону N 2342-IV, чим порушено його права. Тому різницю між наведеними розмірами одноразової допомоги відповідачу необхідно нарахувати та виплатити неповнолітньому ОСОБА_2

Суд при цьому відхиляє посилання представника відповідача на те, що право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі визначеному Законом N 2342-IV ОСОБА_2 мав лише при працевлаштуванні після закінчення закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, як такі, що суперечать вимогам ст. 8 Закону № 2342-IV, яка чітко встановлює, що усі випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повинні бути забезпечені за рахунок такого навчального закладу одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, незалежно від того продовжують вони далі навчання у іншому закладі або працевлаштуються.

Стосовно доводів прокурора щодо визнання причин пропуску звернення до суду з даним позовом (а.с. 79-80), суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підставі ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В даному випадку суд звертає увагу, що прокурором заявлений позов в інтересах неповнолітньої дитини позбавленої батьківського піклування.

Враховуючи, що судом було встановлено порушення законних прав ОСОБА_2, який є дитиною позбавленою батьківського піклування, у неповнолітньому віці останнього, що було виявлено лише після проведення відповідної перевірки законності дій відповідача органами прокуратури, то у сукупності наведені обставини свідчать про можливість визнати причини пропуску строку, передбаченого ст. 99 КАС України, звернення до адміністративного суду поважною.

На підставі викладеного, позовні вимоги керівника Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах неповнолітньої дитини позбавленої батьківського піклуванняОСОБА_2, законний представник неповнолітнього Міжрегіональне вище професійне будівельне училище м. Краматорськ до Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто", третя особа Управління державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_2 згідно ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» з відрахуванням проведених виплат підлягають задоволенню.

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 87 КАСУ України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1378 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням № 1243 від 21.06.2016 року (а.с.3).

За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої останнім суми судового збору.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати причини пропуску строку звернення керівника Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 до адміністративного суду - поважними.

Адміністративний позов керівника Слов'янської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2, законний представник неповнолітнього Міжрегіональне вище професійне будівельне училище м. Краматорська, до Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто", третя особа Управління державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області, про зобов'язання вчинити певні дії в інтересах неповнолітньої дитини позбавленої батьківського піклування - задовольнити.

Зобов'язати Санаторно-оздоровчий центр соціальної реабілітації "Смарагдове місто" нарахувати та виплатити дитині, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» з відрахуванням проведених виплат.

Стягнути з відповідача Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто" на користь прокуратури Донецької області (код ЄДРПУ 25707002 Держказначейська служба України, м. Київ МФО 820172) р/р 6251 сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили у випадку неподання апеляційної скарги в строк встановлений законом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд шляхом подання в десятиденний строк з моменту отримання копії зазначеної постанови апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлений 31.10.2016 року.

Суддя -