Справа № 826/19126/15
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участі секретаря: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2016 у справі за адміністративним позовом Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Стальспецмонтаж» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Стальспецмонтаж» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 02.03.2015, № від 02.03.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2016 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скаовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 02.03.2015 про сплату штрафу у розмірі 20% у сумі 11 807, 15 грн за єдиним податком з юридичних осіб.

Згідно матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.08.2015 позовну заяву ТОВ «Стальспецмонтаж» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.03.2015 залишено без розгляду на підставі п. 4 частини першої ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України).

Відповідно до частини третьої ст. 155 КАС України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вваажає, що заявлене в позовній заяві клопотання про поновлення строку звернення до суду та визнання причин пропуску строку поважними є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на підставі КОР погашення грошових зобов'язань ТОВ «Стальспецмонтаж» здійснювалось наступним чином:

згідно податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за І квартал 2014 року (реєстраційний № від 16.04.2014) нараховано 20.05.2014 суму 190 066, 94 грн, яку погашено 20.05.2014 у сумі 135 897, 87 грн за рахунок переплати та 23.07.2014 в сумі 54 169, 07 грн у зв'язку з поданням уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за І квартал 2014 року (реєстраційний № від 23.07.2014);

згідно податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за І -ше півріччя 2014 року (реєстраційний № від 30.07.2014) нараховано 19.08.2014 суму 269 396, 79 грн, яку погашено 19.08.2014 у сумі 268 130, 10 грн за рахунок переплати та 19.11.2014 у сумі 1266, 69 грн згадно платіжного доручення № 300 від 19.11.2014;

згідно податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за ІІІ - квартали 2014 року (реєстраційний № від 05.11.2014) нараховано 19.11.2014 суму 111 081, 49 грн, яку погашено 19.11.2014 у сумі 109 761, 74 грн за рахунок переплати та 08.12.2014 у сумі 1319, 75 грн згідно платіжного доручення № 330 від 08.12.2014.

Колегія суддів переглядає спірну постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги податкового органу.

У судове засідання 24.10.2016 з'явився представник податкового органу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

16.04.2014 позивачем в електронній формі подано податкову декларацію платника єдиного податку - юридичних осіб (реєстровий № ) за І квартал 2014 року, в якій позивач у графі 22 (сума єдиного податку за податковий (звітний) період (р. 22.1 + р.22.2 + р.22.3)) визначив суму 190 066,94 грн, зокрема, в графі 22.1 (сума єдиного податку за ставкою 7% (р.17 х 7%)) зазначивши 190 066,94 грн (а.с. 42).

Водночас, ТОВ "Стальспецмонтаж" відноситься до VI групи платників єдиного податку, для яких передбачена ставка у розмірі 5 відсотків доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом.

У зв'язку з чим, 23.07.2014 позивачем в електронній формі подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку - юридичних осіб (реєстровий № ) за І квартал 2014 року, в якій товариство відобразило у графі 22 (сума єдиного податку за податковий (звітний) період (р. 22.1 + р.22.2 + р.22.3)) правильну суму в розмірі 135 762,10 грн, а в графі 27 (сума податку, яка зменшує зобов'язання у зв'язку з виправленням помилки) зазначило суму в розмірі 54 304,84 грн (а.с. 38).

Згідно матеріалів справи вбачається, що 16.02.2015 податковим органом проведено камеральну перевірку своєчасності сплати єдиного податку - юридичних осіб.

За результатами камеральної перевірки складено акт № 107/26-54-15-04-13 від 16.02.2015 (а.с. 12-13).

Згідно акту перевірки встановлено, що на порушення пункту 295.3 статті 295 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності" № 4014-ІV від 04.11.2011, платником несвоєчасно сплачено єдиний податок - юридичних осіб, зокрема:

- податковою декларацією платника єдиного податку - юридичної особи № від 16.04.2014 визначено податкове зобов'язання в розмірі 190 066,94 грн, граничний термін сплати якого 20.05.2014 - 16.05.2014 зараховано суму в розмірі 135 762,10 грн (платіжне доручення № 149); крім того, платником зменшено платіж на суму 54 304,84 грн, згідно уточнюючої декларації № від 23.07.2014;

- податковою декларацією платника єдиного податку - юридичної особи № від 30.07.2014 визначено податкове зобов'язання в розмірі 269 396,79 грн., граничний термін сплати якого 19.08.2014 - 19.08.2014 зараховано суму в розмірі 269 396,79 грн (платіжне доручення № 236), крім того, 19.11.2014 зараховано суму в розмірі 49 081,49 грн. (платіжне доручення № 300);

- податковою декларацією платника єдиного податку - юридичної особи № від 05.11.2014 визначено податкове зобов'язання в розмірі 111 081,49 грн, граничний термін сплати якого 19.11.2014 - 08.12.2014 зараховано суму в розмірі 1 319,75 грн (платіжне доручення № 330).

На підставі акта перевірки № 107/26-54-15-04-13 від 16.02.2015 відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 02.03.2015:

- № , яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 131,98 грн (за затримку на 19 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1319,8 грн) (а.с. 10);

- № , яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 11 087,15 грн (за затримку на 92, 64 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 55 435,75 грн) (а.с. 11).

Дані публічно-правові відносини регулюються нормами Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК) та Законом України, № 4014-VI від 04.11.2011 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності".

Згідно п. 295.3 ст. 295 ПК платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до абзацу 2 п. 294.1 податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої - шостої груп є календарний квартал.

У відповідності до п. 50.1 ст. 50 ПК у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Так, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що згідно податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за І квартал 2014 року (реєстраційний № від 16.04.2014) нараховано 20.05.2014 суму 190 066, 94 грн, яку погашено 20.05.2014 у сумі 135 897, 87 грн за рахунок переплати та 23.07.2014 в сумі 54 169, 07 грн у зв'язку з поданням уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за І квартал 2014 року (реєстраційний № від 23.07.2014), так як позивач 23.07.2014 подав уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку - юридичних за І квартал 2014 року, в якій відобразив у графі 22 (сума єдиного податку за податковий (звітний) період (р. 22.1 + р.22.2 + р.22.3)) правильну суму в розмірі 135 762,10 грн. (замість 190 066,94 грн), а в графі 27 (сума податку, яка зменшує зобов'язання у зв'язку з виправленням помилки) зазначило суму в розмірі 54 304,84 грн. А також, згідно даних КОР, 20.05.2014 за рахунок переплати було погашено суму податкового зобов'язання позивача в розмірі 135 897,87 грн, тобто навіть в більшому розмірі, ніж підлягало сплаті (враховуючи уточнюючу декларацію від 23.07.2014).

У зв'язку з викладеним, відповідач дійшов невірного висновку про те, що позивачем, як платником єдиного податку - юридичною особою за І квартал 2014 року було порушено строки сплати податкового зобов'язання.

У судовому засіданні - 24.10.2016, представник апелянта наголошував на тому, що податковим органом правомірно застосовано до позивача штраф, оскільки уточнюючу декларацію товариством подано після закінчення граничного строку подання декларації, однак колегія суддів вважає, що позивач самостійно виявив помилку та виравив її шляхом подання уточннюючої декларації до проведення документальних планових чи позапланових виїзних перевірок. Колегія суддів вважає, що оскільки позивачем самостійно виравлено суму єдиного податку з невірної 190 066, 94 грн на правильну суму в розмірі 135 762,10 грн, то в даному випадку відсутня сума, з якої може бути обчислено штраф.

Також, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі про те, що згідно податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за І-ше півріччя 2014 року (реєстраційний № від 30.07.2014) нараховано 19.08.2014 суму 269 396,79 грн, а сплачено за рахунок переплати було лише у розмірі 268 130,10 грн, у зв'язку з чим, апелянт дійшов висновку про виникнення у позивача недоїмки в сумі 1 266,69 грн. (269 396,79 грн - 268 130,10 грн), яка була погашена лише 19.11.2014 платіжним дорученням № 300.

Проте, в акті перевірки зазначено, що 19.08.2014 зараховано суму в розмірі 269 396,79 грн (платіжне доручення № 236 від 19.08.2014) (а.с. 13). В свою чергу, апелянт не вказує на допущення ним даної помилки в акті, та не підтверджує будь-якими доказами.

Згідно даних КОР також вбачається, що 19.08.2014 було проведено операцію щодо зарахування від позивача суми коштів в розмірі 269 396,8 грн (а.с. 53-54).

Тому, доводи апелянта про порушення строків сплати податкового зобов'язання з єдиного податку - юридичної особи за І-ше півріччя 2014 року також спростовуються.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.03.2016.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 02.03.2015, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 131,98 грн. (за затримку на 19 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1319,8 грн), то оскільки згідно податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи за ІІІ квартали 2014 року (реєстраційний № від 05.11.2014) нараховано 19.11.2014 - 111 081,49 грн, яку погашено 19.11.2014 у сумі 109 761,74 грн за рахунок переплати та 08.12.2014 у сумі 1 319,75 грн, що підтверджується даними КОР, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем було порушено строки сплати податкового зобов'язання з єдиного податку - юридичної особи за ІІІ квартали 2014 року, оскільки кошти у сумі 1 319,75 грн були сплачені позивачем 08.12.2014 (даний факт не заперечується позивачем - т. 1, а.с. 5), в той час, як граничний термін сплати - 19.11.2014.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 31.10.2016.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.