Справа № 464/3480/16-а
Суддя: Радченко Е. А.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/3480/16-а
пр.№ 2-а/464/175/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

20.04.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо порушення порядку розгляду клопотання від 06.04.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобовязати Львівську міську раду розглянути клопотання від 06.04.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку на пленарному засіданні сесії міської ради відповідно до законодавства з прийняттям мотивованого рішення.

Позов мотивований тим, що 06.04.2016 року ОСОБА_3 звернулася до Львівської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку. 18.04.2016 року ОСОБА_3 отримала лист, зі змісту якого вбачається, що клопотання не може бути вирішено у звязку з неподанням всіх необхідних документів. ОСОБА_3 вважає такі дії Львівської міської ради неправомірними, оскільки перелік необхідних документів передбачено в ст. 118 ЗК України, а вимагати подання додаткових документів заборонено статтею 122 ЗК України.

Позивачка в судове засідання не зявилася, подавши про розгляд позову без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що поданий позивачкою фрагмент Публічної кадастрової карти України не є графічними матеріалами в розумінні вимог ст. 118 ЗК України та не дають можливості чітко визначити місце розташування земельної ділянки. З причини ненадання позивачкою всіх необхідних документів, її клопотання законно не було винесено на розгляд сесії міської ради. Тому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

06.04.2016 року позивачка звернулася до Львівської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею до 0,06 га по вул. Пирогівка в м. Львові. До клопотання було додано копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та графічні матеріали (фрагмент Публічної кадастрової карти України), на яких позначене бажане місце розташування ділянки.

Листом № 2403-1595 від 14.04.2016 року Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради позивачці повернуто її клопотання з додатками. Зі змісту листа вбачається, що позивачкою подано не всі необхідні документи.

Позивачка не погоджується з такими діями відповідача.

Вирішуючи позов суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

В судовому засіданні встановлено, що 06.04.2016 року позивачка звернулася до Львівської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надавши в якості графічних матеріалів фрагмент Публічної кадастрової карти України.

Законодавством України не визначено поняття графічних матеріалів, а також не конкретизовано вимог щодо їх оформлення. Втім, враховуючи, що за змістом ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами, суд приходить до висновку, що графічні матеріали, які додаються до клопотання про одержання земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, є такі матеріали, обсяг яких дозволяє чітко ідентифікувати місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів. Такими графічними матеріалами можуть бути: викопіювання із планово-картографічного матеріалу місця розташування земельної ділянки, викопіювання з кадастрової карти (плану), генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації тощо.

До такого висновку дійшла колегія суддів Вищого адміністративного суду України 25.02.2016 року під час розгляду справи № К/800/52778/15.

Як вбачається з клопотання позивачки від 06.04.2016 року та з доданих до нього документів, наданий позивачкою в якості графічних матеріалів фрагмент Публічної кадастрової карти України не дозволяє чітко ідентифікувати місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів. А земельним законодавством України не встановлено повноважень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який наділений правом розпорядження земельними ділянками державної чи комунальної власності, на власний розсуд обирати земельну ділянку в межах компетенції у конкретному населеному пункті у випадку, коли громадянин України висловлює бажання отримати таку на підставі ст. 118 ЗК України в цій місцевості.

Таким чином, надані позивачкою до клопотання графічні матеріали не відповідають вимогам законодавства, оскільки не відображають конкретне місце розташування земельної ділянки та не дають змоги субєкту владних повноважень перевірити чи відповідає це місце вимогам законів, прийнятим відповідно до них нормативно-правових актам, генеральним планам населених пунктів та іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених в установленому порядку, що зобовязаний здійснити останній згідно положень ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Посилання позивачки на заборону вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені ст. 118 ЗК України, є безпідставними, оскільки як встановлено в судовому засіданні, наданий позивачкою фрагмент Публічної кадастрової карти України не можна вважати графічними матеріалами, в розумінні ст. 118 ЗК України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачкою не було надано передбачених законом документів, необхідних для вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Судом взято до уваги, що в листі № 2403-1595 від 14.04.2016 року Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради було зазначено про необхідність подати, крім документів, визначених в ст. 118 ЗК України, також плану земельної ділянки, довідки з державної статистичної звітності та письмову згоду землекористувачів, що передбачені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014 року № 605. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 32.08.2016 року визнано незаконними підпункти 2, 3, 4 пункту 2 «Перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, …», де передбачено подання вищезазначених документів.

Проте, вказане судове рішення не впливає на суть даного позову, оскільки доданий позивачкою до її клопотання від 06.04.2016 року фрагмент Публічної кадастрової карти України не є графічними матеріалами, в розумінні ст. 118 ЗК України. Отже, позивачкою надано не всі документи, передбачені ст. 118 ЗК України для вирішення питання щодо одержання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Позивачка посилається на те, що її клопотання, в порушення вимог закону, не було розглянуто на пленарному засіданні.

Так, ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дійсно передбачає , що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами ч. 13 ст. 46 Закону пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Разом з тим, в ст. 33 Регламенту Львівської міської ради 7-го скликання, затвердженої ухвалою № 260 від 17.03.2016 року, зазначено, що піготовку питань, що подаються на розгляд ОСОБА_4 організовує секретар Ради. До проекту ухвали у друкованій та електронній формах додається пояснювальна записка, яку готує ініціатор проекту ухвали. Якщо предметом розгляду є обєкти землекористування або нерухомості, то автор проекту ухвали додає правовстановлюючі документи на цей обєкт (витяг про реєстрацію права власності, рішення суду тощо), світлини цих обєктів та відповідно план земельної ділянки масштабу М 1:500 або технічний паспорт обєкта у електронному вигляді. До проекту ухвали додаються передбачені текстом додатки в оригіналі, при необхідності висновки відповідних комісій ОСОБА_4 та оригінали або засвідчені копії документів, посилання на які містяться в мотивуючій частині проекту ухвали. Проект ухвали повинен мати погоджувальні підписи (візи): 1) атора проекту; 2) керівника секретаріату ОСОБА_4; 3) начальника юридичного управління; 4) голів профільних постійних комісій; 5) секретаря Ради; 6) визначеного секретарем Ради керівника департаменту чи інших посадових осіб, до компетенції яких належить дане питання. Візування проекту ухвали є обовязковим. ОСОБА_5 забезпечує можливість ознайомлення депутатів з текстами всіх проектів ухвал та іншими, передбаченими у пункті 4 цієї статті матеріалами, в електронному вигляді і тиражування проектів ухвал, зауважень візуючих та пояснювальних записок до них для депутатів на пленарні засідання ОСОБА_5.

Тобто, розгляду будь-якого питання на пленарному засіданні сесії міської ради передує робота з перевірки питання, перевірки наданих документів, підготовки проекту ухвали, пояснювальної записки тощо. Враховуючи, що позивачкою не було надано передбачених ст. 118 ЗК України документів, не було підстав виносити розгляд клопотання позивачки на пленарне засідання міської ради.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що вимоги позивача є необгрунтованими і підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 121, 122 ЗК України, ст.ст. 46, 59, Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 5-15, 71, 100, 103, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: