Справа № 810/2068/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2068/16 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Строяновської О.В.,

за участю:

представника позивача - Шелкового І.В.,

представника відповідача - Чернявської О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року,

У с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Овостар» звернулося у суд із позовом до Київської митниці ДФС, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2015 року №125130005/2015/610141/2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при митному оформленні товару позивачем подано документи, які містили розбіжності і були недостатніми для підтвердження достовірності їх задекларованої митної вартості.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією суддів установлено, що між позивачем, як покупцем, і компанією DSM Nutritional Products SP. z o.o. (Республіка Польща), як продавцем, 28 березня 2013 року укладено контракт №UA-2005-2013, предметом поставки за яким виступали префікси, вітаміни, вітамінні суміші, кормові добавки, визначені у специфікаціях, на умовах, що встановлені контрактом.

Положеннями даного договору передбачено, зокрема, що товар постачається на умовах CIP - Україна, Київська область, митний термінал (Інкотермс - 2010).

У грудні 2015 року, на підставі вказаного контракту, позивач здійснював ввезення на територію України придбаного товару - органічної добавки для виробництва комбікормів для годівлі курей, а саме: «Сіркоорганічна сполука Метонін (амінокислотова), DL-METIOHIH кормовий 99%, загальною вагою 600 кг, в 240-а упаковках», торгівельної марки DSM (виробник - компанія DSM Nutritional Products (Французька Республіка)).

Зазначений товар заявлено позивачем до митного оформлення із визначенням митної вартості за основним методом (за ціною договору) за митною декларацією 125130005/2015/551271 від 18 грудня 2015 року. Разом із декларацією позивачем надано митному органу, зокрема, наступні документи: вищевказаний контракт із додатками до нього від 03 грудня 2013 року №1, від 20 грудня 2013 року №2, від 24 грудня 2014 року, які стосуються уточнення банківських реквізитів, продовження строку дії контракту та збільшення його загальної суми, а також від 03 грудня 2015 року №103, що є специфікацією, якою визначено товар, що підлягає поставці, зокрема, вищезазначену органічну добавку для виробництва комбікормів, його кількість та вартість, прайс-лист постачальника б/н від 03 грудня 2015 року.

Під час митного контролю у посадової особи митного органу виникли сумніви стосовно заявленої митної вартості. Зі змісту наявної у матеріалах справи копії електронного повідомлення, направленого з відділу митного оформлення №3 митного поста «Святошин» позивачу, слідує, що у наданих декларантом до митного оформлення для підтвердження митної вартості товару документах містяться розбіжності, а саме: відповідно до пункту 2.1 зовнішньоекономічного контракту умови поставки - CIP-Україна, Київська область, митний термінал (Інкотермс-2010), а у митній декларації позивача й супутніх документах вказано CIP-Київ. Окрім того, відповідачем зауважено, що наданий декларантом прайс-лист видано не виробником товару - компанією DSM Nutritional Products (Французька Республіка), а продавцем - DSM Nutritional Products SP. z o.o. (Республіка Польща).

У зв'язку із чим, позивачу було запропоновано подати додаткові документи, визначені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу позивачем направлено лист вих №ОВ-21/12/15-1 від 21 грудня 2015 року, в якому, зважаючи на те, що підготовка додаткових документів займе тривалий час, а кормові добавки, що імпортуються, необхідні для використання підприємством, висловлено прохання прийняти рішення без урахування термінів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України.

У зв'язку із вищеописаними розбіжностями в поданих позивачем до митного оформлення документах, а також тим, що ним не було надано додатково затребуваних документів, відповідачем відмовлено у митному оформленні відповідного товару за заявленою позивачем митною вартістю та прийнято рішення про її коригування №125130005/2015/610141/2 від 21 грудня 2015 року на основі методу визначення за ціною договору щодо ідентичних товарів (відповідно до наявної в митного органу інформації).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини, є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - Митний кодекс України, МК України).

Згідно статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до положень статей 50, 52 цього Кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 Кодексу.

Частиною першою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 Кодексу митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї норми перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно пункту 2 частини шостої статті 54 вказаного Кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами десятою - дванадцятою статті 264 Кодексу передбачено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частиною першою статті 55 цього Кодексу передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У статті 57 вказаного Кодексу закріплені правила застосування методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Згідно частини 1 цієї статті, митна вартість визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Приписами частин другої - п'ятої статті 57 Кодексу встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена частиною другою статті 58 Митного кодексу України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норми свідчить на користь висновку, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов'язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання митного органу, як на підставу для витребування у позивача додаткових документів, на те, що наданий декларантом прайс-лист видано не виробником товару - компанією DSM Nutritional Products (Французька Республіка), а продавцем - DSM Nutritional Products SP. z o.o. (Республіка Польща), колегія суддів відхиляє, адже відповідно до положень митного законодавства орган доходів і зборів вправі затребувати додаткові документи у декларанта лише у разі виявлення невідповідності у документах, визначених частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а прейскуранти чи прайс-листи виробника не відносяться до перелічених у приведеній нормі документів. До того ж, вказана у зазначеному прайс-листі вартість товару, що імпортувався, повністю відповідає тій, що визначена позивачем у декларації та підтверджується відповідним інвойсом. Відтак, дані указаного прайс-листа, який хоч і не виданий безпосередньо виробником товару, повністю відповідають задекларованій позивачем вартості. Тобто, прайс-лист не містить розбіжностей із іншими, наданими позивачем документами, в частині ціни товару, що підлягає сплаті постачальнику.

Щодо посилань відповідача на розбіжності в указаних в митній декларації умовах поставки (CIP-Київ) і умовах поставки товару, визначених у зовнішньоекономічному контракті (CIP-Україна, Київська область, митний термінал), колегія суддів зазначає, що вказані розбіжності не стосуються числових значень складових митної вартості товарів. Умови поставки за правилами Інкторемс не являються відомостями про ціну, яка підлягає сплаті за товар, що імпортується. Відтак, дані розбіжності також не надають право митному органу витребовувати у декларанта на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України додаткові документи.

Разом із цим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу України задекларований позивачем товар було випущено у вільний обіг, і відповідно до прав та в межах строків, передбачених частиною восьмою приведеної норми, позивач надав органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. Серед іншого, позивачем було надано додаткову угоду №7 від 19 листопада 2015 року до контракту №UA-005-2013 від 28 березня 2013 року, якою сторони угоди домовились про внесення змін до контракту в частині умов поставки, відповідно до яких товар постачається на умовах CIP-Київ.

Тобто, в установленому порядку позивачем подано митному органу документи, що свідчать про відсутність виявлених під час митного оформлення товару розбіжностей в умовах поставки товару.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача не було законних підстав для витребування у позивача (декларанта) додаткових документів при виконанні відповідних митних формальностей. Адже, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено існування у поданих позивачем до митного оформлення документах ознак підробки, розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів та відомостях щодо ціни, яка підлягає сплаті за ці товари.

Зазначені обставини та приписи нормативно-правових актів помилково не були враховані судом першої інстанції.

Так, під час розгляду даної справи митний орган не спростував належними і допустимими доказами дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об'єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Висновок суду першої інстанції про те, що додаткові документи правомірно витребувані контролюючим органом у зв'язку із суперечностями з приводу відомостей про страхування товару та вартості такого страхування не відповідає обставинам справи.

Так, суд першої інстанції зазначив, що умовами зовнішньоекономічного контракту передбачено страхування вантажу. Однак, умовами даного договору не передбачено обов'язку покупця здійснювати страхування. Відповідно до правил інтерпретації умов міжнародної поставки CIP обов'язок щодо страхування товару покладено на постачальника. При цьому, умови контракту №UA-005-2013 від 28 березня 2013 року не передбачають обов'язку постачальника надавати покупцю будь-які страхові документи.

За таких обставин, оскільки умовами вищевказаного договору обов'язок страхування товару покладено саме на постачальника, не передбачається понесення позивачем будь-яких страхових витрат, і жодні документи не підтверджують зворонього, колегія суддів доходить висновку, що позивачем не було понесено витрат на страхування товарів, а тому не допущено порушень правил частини десятої статті 58 Митного кодексу України в частині визначення митної вартості імпортованого товару (її складових).

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, що надавались позивачем митному органу, колегія суддів доходить висновку, що такі у сукупності чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

Так, із матеріалів справи вбачається, що надані позивачем до митного оформлення документи, в тому числі подані додатково за правилами статті 55 Митного кодексу України, підтверджують, що вартість одного кілограма товару «Сіркоорганічна сполука Метонін (амінокислотова), DL-METIOHIH кормовий 99% (виробник - компанія DSM Nutritional Products (Французька Республіка), становить 4,71 євро/кг. Саме така ціна товару була задекларована позивачем.

З огляду на викладені обставини та приведені норми, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем не доведено неможливості застосування заявленого позивачем методу визначення митної вартості за ціною договору, а відтак, і правомірності відмови у прийнятті митної декларації позивача та у митному оформленні (випуску) товарів за заявленою останнім митною вартістю, а також спірного рішення про коригування їх митної вартості.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в адміністративному позові щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2015 року №125130005/2015/610141/2.

Таким чином, доводи апелянта, викладені у скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції.

Тому, на підставі пункту 3 статті 198, пунктів 3, 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2015 року №125130005/2015/610141/2.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст постанови складено 28 жовтня 2016 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.