Справа № 638/14728/16-а
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/638/548/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю секретаря Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

09.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку її пенсії за вислугу років. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова провести їй, як позивачу, перерахунок пенсії з 01.01.2016 року на підставі довідки прокуратури Харківської області від 09.02.2016 року № 18 - 74 відповідно до ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 р. (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-III), що діяла станом на час призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90 % від місячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмежень максимального розміру та провести відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона являється пенсіонером органів прокуратури. В органах прокуратури працювала з травня 1970 року по квітень 2000 року. Звільнена по виходу на пенсію за вислугою років з посади старшого прокурора відділу прокуратури Харківської області. Знаходиться на обліку в УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова з квітня 2000 року та отримує пенсію за вислугою років відповідно до вимог ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-III), яка діяла на час призначення пенсії (це положення Закону «Про прокуратуру» збереглося і у редакції Закону України «Про прокуратуру» від 23.12.2010 року), виходячи з максимального розміру 90% від місячної (чинної) заробітної плати посади старшого прокурора відділу прокуратури Харківської області. Отримувала пенсію з урахуванням відповідних підвищень розміру заробітної плати працівникам органів прокуратури, встановлених постановами Кабінету Міністрів України. В зв'язку з прийняттям постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 року, яким підвищено оплату праці, вона звернулася до УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова з відповідною заявою від 22.07.2016 року про перерахунок пенсії та додала довідку прокуратури Харківської області №18-74 від 09.02.2016 р. про розмір заробітної плати, з урахуванням її підвищення, з якого необхідно перерахувати пенсію. Листом від 01.08.2016 року за №12291-02/26 їй було відмовлено в проведенні перерахунку з необґрунтованих підстав, тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність.

Уповноважений представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова надійшли заперечення проти адміністративного позову, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В обґрунтування заперечень посилається на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України „Про прокуратуру". 22.07.2016 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії. Разом із заявою позивач надала довідку Прокуратури Харківської області від 09.02.2016 року № 18-74.

Чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Так, відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положеннями частини 1 статті 100 КАС передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, до яких відноситься й управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 10,81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статями 5, 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення, а саме призначення і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.01.2015 №41/26486, Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Згідно із п. 7 ч. 4 цього Положення призначають (здійснюють перерахунки) і виплачують пенсії управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об'єднані управління, які є юридичними особами.

Тобто функції Держави щодо призначення та виплати, перерахунків пенсій покладено на управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об'єднані управління.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Закон України від

02.03.2015р. № 213-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» набрав чинності з 1 квітня 2015 року.

Тобто, з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про прокуратуру", не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Оскільки Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015року № 213 набрали чинності 01.06.2015 року, та станом на час звернення Позивача не визнанні у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України, не скасовані, то наданий час підстави для проведення перерахунку пенсії призначеної за нормами Закону України «Про прокуратуру» відсутні.

Така сама позиція підтверджується Ухвалою Вищого адміністративного суду від

07.04.2016 р. по справі 583/2219/15-а в якій чітко зазначено: « з 01.06.2015 року норми Закону України «Пропрокуратуру», в тому числі ті, що регулюють порядок здійснення перерахунку пенсій прокурорським працівникам, скасовано на підставі Закону №213-УІІІ, у зв'язку з чим підстави для проведення перерахункупенсії позивача відсутні».

Водночас, позивач просить зобов'язати Управління здійснити перерахунок пенсії з

01.01.2016 року згідно довідки прокуратури Харківської області від 09.02.2016 року.

Однак, відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається (перераховується) з дня звернення та, при виникненні права на підвищення пенсії, проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Даної позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України в постанові від 10.12.2015 року по справі № 667/508/15-а та постанові від 27.01.2016 року по справі № 667/508/15-а, в яких зазначено що пенсія підлягає перерахунку починаючи з дня звернення за відповідним перерахунком.

Позивач звернулась до управління із заявою 22.07.2016 року для проведення перерахунку уже призначеної пенсії. Управлінням листом від 01.08.2016 року № 12291-02/26 було повідомлено про відмову в проведенні перерахунку пенсії, оскільки, з 01 квітня 2015 року набрав чинності закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03. 2015 року № 213.

Разом з тим, довідка видана позивачу 09.02.2016 року, а позивач просить здійснити перерахунок з 01.01.2016 року. Тобто, перерахунок має бути здійснений на думку позивача раніше, аніж видана довідка.

Крім того, ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогодні в Україні така постанова відсутня зв'язку з чим законодавчі підстави проведення перерахунків відсутні.

Звертаємо увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, відповідно до ст. 5 та ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи та при вирішенні справи суд керується Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно- правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Разом з тим, Конституцією України єдиним органом законодавчої влади в Україні визнано парламент - Верховна Рада України (ст. 75). До повноважень Верховної Ради України віднесено прийняття законів (ст. 85), якими встановлюються форми і види пенсійного забезпечення (п. 6 ст. 92).

Також, Верховна Рада України забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - реалізує таку політику.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громади та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Механізм реалізації соціально-економічних прав громадян може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, необхідності запобігання чи усунення загроз економічній безпеці держави.

Реалізуючи право на регулювання суспільних відносин у соціальній сфері, Державою проводиться реформування пенсійної галузі, внаслідок якого і не перераховується пенсія Позивачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КАС України у разі виникнення сумніву щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, про те з такою заявою позивач до суду не звертався.

Також зазначаємо, що Суд не вправі виконувати функції держави щодо встановлення умов реалізації права на пенсійне забезпечення. Застосування не чинних норм законодавства позбавляє Державу права встановлення умов реалізації передбачених конституцією прав громадян та законодавче регулювання суспільного життя.

Вищезазначені норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України неконституційними не визнані, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України, то на даний час підстави для перерахунку пенсії Позивачу відсутні.

Разом з тим, така правова позиція підтверджується Вищім адміністративним судом в ухвалі від 07.04.2016 р. по справі 583/2219/15-а, в якій суд наголосив на чинності Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VІІ.

Отже, посилання позивача на статті 22, 58 Конституції України є безпідставні, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. N 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно- правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно- правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Виходячи зі змісту ст. 58 Конституції України та вищезазначеного роз'яснення наданого Конституційним судом України закон зворотної дії не має стосовно юридичної відповідальності особи за вчинене правопорушення, а правовідносини між Позивачем і Відповідачем це реалізація права на пенсійне забезпечення, гарантоване ст. 46 Конституції України.

Позивач посилається на ст. 22 Конституції України щодо неможливості звуження змісту та обсягу соціальних гарантій шляхом внесення змін до законодавства. Однак, змінами до пенсійного законодавства. Позивача не позбавлено права на пенсійне забезпечення. Право на пенсійне забезпечення, при виконанні інших умов законодавства, Позивач має. Обсяг прав передбачених ст. 46 Конституції України на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом не змінився, змінено умови реалізації даного права.

На підставі вищевикладеного, оскільки чинним законодавством не передбачено перерахунок пенсії управлінням ОСОБА_1 відмовлено, про що позивача повідомлено листом від 01.08.2016 року № 12291-02/26.

Відповідно до зазначеного, управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районні м. Харкова діє в межах покладених повноважень та згідно чинного законодавства України і не порушило права та законні інтереси позивача.

Справа розглядається у відсутність позивача та представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судовим розглядом справи встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 з квітня 2000 р. перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова та отримує пенсію відповідно до Закону України „Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в новій редакції № 2663-ІІІ від 12.07.2001 р.), виходячи з максимального розміру 90% місячної (чинної) заробітної плати посади старшого прокурора відділу прокуратури Харківської області.

Позивач отримувала пенсію з урахуванням відповідних підвищень заробітної плати працівникам органів прокуратури, встановлених постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-XII (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-III), чинної на час призначення пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників або у зв'язку із звільненням з роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" підвищено заробітну плату працівників прокуратури.

Таким чином, з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" виникли підстави для перерахунку пенсії.

30.09.2015 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №763 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505", якою підвищено посадові оклади працівників прокуратури, що згідно з вимогами ст.50-1 Закону є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

Також, 09.12.2015 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1013 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 р. № 763", якою підвищено посадові оклади працівників прокуратури, що згідно з вимогами ст.50-1 Закону також є підставою для перерахунку пенсії за вислугою років.

В зв'язку з прийняттям постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 року, якою передбачено підвищення оплати праці, позивач звернулася до УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова з відповідною заявою від 22.07.2016 року про перерахунок раніше призначеної їй пенсії на підставі виданої прокуратурою Харківської області довідки № 18-74 від 09.02.2016 року, про заробітну плату позивача.

Листом управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова від 01.08.2016 року за №12291-02/26, позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку з підстав того, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначена пенсія відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Оскільки закон щодо призначення всіх пенсій не був прийнятий до 01.06.2015 року, то норми, які регулюють пенсійне забезпечення прокурорів, скасовані відповідно до вказаного закону.

Тобто, листом управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова від 01.08.2016 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Суд вважає твердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з посиланням на п.5 Прикінцевих положень ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом.

Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. № 3668-VI, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року внесено зміни до статті 50-1 Закону України Прро прокуратуру», зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до ст.. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру" у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати , до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року, положення ч 1 ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку) втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII змін не зазнали.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-XII (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-III), обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Положеннями ч. 18 ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-XII (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-III), встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому суд дійшов такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Відповідно до положень ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з вимогами ст.ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на думку суду, стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи, що позивач звернулася 22.07.2016 року до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова, на думку суду, повинно було керуватися ст.50 - 1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-III), в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13) та від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13).

В Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, зазначено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Внесені Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, згідно з положеннями ст. 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційним Судом України неодноразово розглядалися питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформульовано правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Згідно з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 244 - 2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.12.2013 року у справі № 21-348а13, в постанові Верховного суду України від 17.12.2013 р. по справі № 21 - 445а13, оскільки рішення Верховного Суду України у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України, тому суд застосовує у своїй практиці ці рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №-213-VIII, є неспроможними, оскільки вони врегульовують питання призначення пенсій, а не їх перерахунку.

Відтак, суд доходить висновку про наявність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу, з 01.02.2016 року на підставі довідки прокуратури Харківської області від 09.02.2016 року № 18 - 74 відповідно до вимог ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-XII, виходячи з розрахунку 90 % від місячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмеження її максимального розміру та проведення відповідних виплат.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Вимогами Ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії - 22.07.2016 року та 01.08.2016 року дізналася про порушення її права, пенсія позивача на підставі довідки прокуратури Харківської області від 09.02.2016 року № 18-74 підлягає перерахунку з 01.02.2016 року, а ні з 01.01.2016 року, як просить позивач..

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 11, 17, 69 - 71, 76, 86, 99, ч.6 ст.128, 159 - 163, 244 - 2 КАС України, ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", постановами Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 р., №1013 від 09.12.2015 р., Законом України „Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-XII, суд,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугою років.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50 - 1 Закону України „Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII (зі змінами внесеними Законами України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-III), виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури згідно довідки прокуратури Харківської області від 09.02.2016 р. № 18-74, починаючи з 01.02.2016 року без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 551 грн. 21 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 коп.)

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: І.О.Грищенко