Справа № 806/1212/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА
іменем України

"27" жовтня 2016 р. Справа № 806/1212/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Котік Т.С.
суддів: Жизневської А.В.
Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" серпня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, та просив визнати протиправним дії Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Також, просив зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати, як інваліду ІІІ групи з 22.02.2016 року внаслідок травми (контузія), поранення, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, віськовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та у розмірах відповідно до ч. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому інвалідності ІІІ групи з 22 лютого 2016 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 як інваліду ІІІ групи з 22 лютого 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок травми (контузії), поранення, захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дені встановлення інвалідності.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають нормам ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ та п.11 Порядку №975.Також, апелянт посилається на те, що комісія з розгляду питань, пов"язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги не розглядала питання виплати допомоги позивачу.
Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , у період з 01.03.1980 по 25.05.1981 року, проходив військову службу - на території Республіки Афганістан та приймав участь у бойових діях (а.с.13-14). Також, вказане підтверджується копією довідки Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області від 23.06.2016 року (а.с. 15).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 01.02.2016 року № 355 (а.с. 19) встановлено, що отримані ОСОБА_1 травма, поранення, контузія та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Копією акту судово-медичного дослідження від 29.01.2016 року №312 (а.с. 20-21) підтверджено, що наявні у позивача рубці на голові, обличчі та правій руці є слідством загоєння ран, що утворилися від дії тупих твердих предметів з достатньо-обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок осколочних поранень за обставин та в термін вересень 1980 року.
Внаслідок чого, 29.02.2016 Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 позивачу з 22.02.2016 була встановлена третя група інвалідності, яка настала внаслідок травми (контузії), поранення та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а.с. 22).
09.03.2016 ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського ОМВК з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, (а.с. 23), та надав копії необхідних документів, які були скеровані до Міністерства оборони України.
Однак, як вбачається, листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 20.05.2016 № 248/3/6/2324 позивачу були повернуті документи без реалізації у зв`язку з тим, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом держаної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а отже рекомендовано звернутись до Міністерства внутрішніх справ.
Суд першої інстанції перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу зазначеної відповіді на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, дійшов висновків, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 №2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі- Закон № 2011- XII). Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Враховуючи приписи зазначених норм Закону, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Отже, виходячи з буквального тлумачення ст. 16 Закону № 2011-ХІІ суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, оскільки застосування зазначеної статті пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, а тому доводи відповідача є безпідставними.
В свою чергу, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції відповідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, виплачується особам, у яких право на отримання такої допомоги виникло з дати набрання чинності Закону України від 13 лютого 2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції", тобто з 12 березня 2015 року.
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 зазначеного вище Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби в органах внутрішніх справ.
Враховуючи те, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 514050 від 29.02.2016 року позивач, визнаний інвалідом третьої групи внаслідок травми (контузії), поранення, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а не із проходженням служби в органах внутрішніх справ, то дія зазначеного вище Порядку та постанови на зазначений випадок не поширюється, а тому суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відсутність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги по лінії органів внутрішніх справ, відтак Департамент фінансів Міністерства оборони протиправно повернув без реалізації документи ОСОБА_1 .
Разом з тим, одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.
Отже, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року №21-446а14, від 21 квітня 2015 року №21-135а15, від 10 березня 2015 року №21-563а14.
Частиною 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІII групи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Пунктом 12 Порядку №975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Враховуючи викладене суд дійшов обґрунтованих висновків, відповідач не розглянув належним чином документи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги, а розгляд заяви Департаментом фінансів Міністерства оборони України та документів ОСОБА_1 відбувся без дотримання процедури, визначеної Порядком №975. Тобто, відповідач у встановленому порядку звернення позивача з доданими документами не розглянув та не прийняв відповідного рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу, чим допустив порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
Однак, задовольняючи позов в частині визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому інвалідності ІІІ групи з 22 лютого 2016 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, суд не звернув уваги на встановлені обставини.
З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе вийти за межі позовних вимог відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України, оскільки такий вихід необхідний для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N975.
Отже, на підставі ст. 201 КАС України, коли суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу в названій частині, однак дійшов помилкових висновків щодо відновлення порушеного права, судове рішення в названій частині підлягає зміні.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про зобов`язання Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 як інваліду ІІІ групи з 22 лютого 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок травми (контузії), поранення, захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Доводи апелянта про те, що до заяви позивач не додав відповідних документів, які б свідчили, що причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), не пов`язані із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, не приймає до уваги.
Слід зазначити, що форма документу про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), законодавчо не визначена, а тому такими документами можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Відповідно до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово - лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402 (далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Судом встановлено, що 29.02.2016 Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 позивачу з 22.02.2016 була встановлена третя група інвалідності, яка настала внаслідок травми (контузії), поранення та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а.с. 22).
Зі змісту акту судово-медичного дослідження від 29.01.2016 року №312 (а.с. 20-21) вбачається, що наявні у позивача рубці на голові, обличчі та правій руці є слідством загоєння ран, що утворилися від дії тупих твердих предметів з достатньо-обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок осколочних поранень за обставин та в термін вересень 1980 року, саме під час виконання обов`язків військової служби в Республіці Афганістан.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поданих позивачем документів, достатньо для підтвердження права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги по 3 групі інвалідності, яке виникло з моменту встановлення інвалідності.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення в частині зобов"язання відповідача вирішити питання щодо призначення одноразової допомоги з урахуванням обставин, встановлених судовим рішенням.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог в названій часині, не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 202 КАС України, для скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" серпня 2016 р. змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини постанови в наступній редакції.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 N975.
В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" жовтня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський,6,м.Київ,03168
4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул.С.Параджанова,4,м.Житомир,10000
5-представнику відповідача ОСОБА_2

АДРЕСА_2 - представнику позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_3 ,
,