Справа № 2-а-94/11
Суддя: Орел А. С.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Славутицький міський суд Київської області
ПОСТАНОВА іменем України

Справа №2-а-94/11/1023

7 лютого 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Носенко І.В., з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Славутичі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Київській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу за адміністративне правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з вимогами визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора АПВ ДАІ м. Славутича ОСОБА_2 серії АВ № 359131 від 27 листопада 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу 425 гривень, закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Неправомірність постанови позивач мотивував тим, що зафіксована швидкість руху 82 км/год не враховує похибку приладу 2 км/год, а спеціальний знак до Поліса страхування підтверджує його наявність. Таким чином немає достатніх доказі вчинення правопорушення.

У судовому засіданні позивач просив задовольнити позов, пославшись на вказані у позовній заяві обставини.

Відповідач свого представника до суду не направив, не повідомивши причин, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що позов є необгрунтованим і задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що постановою інспектора з АПВ ДАІ м. Славутича ОСОБА_2 серії АІ № 359131 від 27 листопада 2010 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу 425" гривень за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке виразилось у перевищенні на 22 км/год дозволеної швидкості руху 60 км/год, а також за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке виразилось у тому, що він не мав при собі чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушено п. 12.4, 2.1. ПДР України.

Відповідно до п. 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.1. г) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила, зокрема, поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як видно зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення позивач керував автомобілем і рухався із швидкістю 82 км/год в населеному пункті, де максимально допустима швидкість 60 км/год, перевищивши встановлену швидкість руху на 82 км/год, яка зафіксована за допомогою спеціального технічного засобу «Радис», призначеного для фіксування швидкості руху, а також не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як видно зі змісту пояснення водія у протоколі про адміністративне правопорушення, він не заперечував перевищення швидкості та послався на наявність спеціального знака та відсутність у нього самого поліса.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Зазначений протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та додатку 5 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 р. № 77, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за № 374/16390, складений посадовою особою в межах повноважень, передбачених ст. 255 цього Кодексу і є належним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова відповідає ст. 283 цього Кодексу, винесена посадовою особою відповідно до повноважень, передбачених ст. 222 цього Кодексу, стягнення накладено у межах санкції частини першої статті 122 цього Кодексу за відсутності обставин, які відповідно до ст. 247 та ст. 17 цього Кодексу виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення та адміністративну відповідальність, з дотриманням положень ст. 33 цього Кодексу щодо врахування характеру правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, на які посилається позивач, не грунтуються на доказах і не спростовують проколу про адміністративне правопорушення.

Позивач не надав суду жодного доказу, який би спростовував протокол про адміністративне правопорушення, тобто не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Дії інспектора відповідали Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо- патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 р. № 111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 р. за № 576/16592 та Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 р. № 77, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 р. за №374/16390.

Оскільки спірна постанова відповідає вимогам закону і прийнята в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, то підстав для визнання її неправомірною та скасування немає.

Керуючись ст. 160-163, 171-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова оскарженню не підлягає, є остаточною і набирає законної сили в момент проголошення.

Суддя Орел А.С.