Справа № 334/6372/16-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.10.2016
Справа № 334/6372/16-а
Провадження № 2-а/334/366/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Добрєва М.В., при секретарі Матвієнко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому просив суд: визнати неправомірними дії УПФУ у Ленінському районі м. Запоріжжя у здійсненні перерахунку йому пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області № 18-641 вих.-16 від 12.08.2016 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії, а саме у редакції Закону №1789-ХІІ від 05.11.1991 року), у розмірі 90 % від розміру моєї місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області №18-641 вих.-16 від 12.08.2016, без обмеження граничного розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.10.2003 року він знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII, яка обчислена в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.

Згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у вказаній редакції, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів від 09.12.2015 №1013, внесено зміни до раніше прийнятих урядом нормативно-правових актів та з 01 грудня 2015 року підвищено посадові оклади працівників органів прокуратури, що згідно зі ст.. 50-1 Закону № 1789-XIIє підставою для перерахунку пенсії за вислугу років.

З огляду на це, 12.08.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про проведення йому з 1 січня 2016 року перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% місячного заробітку, долучивши довідку прокуратури Запорізької області №18-641вих.-16 від 12.08.2016 про заробітну плату.

Листом відповідача №234/Ч-1 від 28.08.2016 року у проведенні перерахунку пенсії позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що «відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позивач вважає вказане рішення про відмову в перерахунку пенсії протиправним і таким, що порушує його право на соціальний захист, у зв'язку з чим був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав зазначених у заперечені до позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Згідно статей 71, 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Судом встановлено, що позивач з 01.10.2003 року знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII, яка обчислена в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХII від 05.11.1991 року призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Згідно вказаної норми Закону, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком, тобто у випадку позивача з 01.01.2016 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів від 09.12.2015 №1013, внесено зміни до раніше прийнятих урядом нормативно-правових актів та з 01 грудня 2015 року підвищено посадові оклади працівників органів прокуратури, що згідно зі ст.. 50-1 Закону № 1789-XIIє підставою для перерахунку пенсії за вислугу років.

У зв'язку з підвищенням окладів, 12.08.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі виданої прокуратурою Запорізької області довідки № 18-641вих.-16 від 12.08.2016 року, про заробітну плату позивача.

Листом відповідача № 234/ч-1 від 28.08.2016 року у здійсненні перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» позивачу відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до вимог ст.. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХII (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 90% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення пенсії проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником витрат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч.17 ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХII (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців.

Згідно зі ст.. 22, 64 Закону України « Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХII (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу)право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене Законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Відповідно до положень ст.. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на думку суду стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсій різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №-213-VIII є неспроможними, оскільки вказаний Закон регулює питання призначення пенсій після 01.06.2015 року, а не їх перерахунок.

Відповідно до судової практики України, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорсько-слідчим працівникам, є ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в даному випадку в редакції на час призначення позивачу пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.12.2013 року у справі №21-420а13, стосовно внесених змін до Закону України «Про прокуратуру».

Наведене відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України по справах № 21- 348а13, № 21-445а13, які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

У справах № 21-348а13 та № 21-445а13 Верховний Суд України, з метою усунення неоднакового застосування статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року зазначив, щоумови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Згідно вказаної норми Закону, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком, тобто у даному випадку з 01.01.2016 року.

Посилання відповідача на п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є необґрунтованими також і тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.

Разом з цим, таке застосування норм права суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Згідно зі статей 22, 64 право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене Законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якоюКонституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У вказаних рішеннях Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Наведене відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України по справах № 21- 348а13, № 21-445а13, які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

У справах № 21-348а13 та № 21-445а13 Верховний Суд України, з метою усунення неоднакового застосування статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року зазначив, щоумови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи зазначене вище, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії позивачу.

Відповідно до ст. 50-1 Закону 1789-ХІІ, держава взяла на себе обов`язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Враховуючи, що позивач звернувся 12.08.2016 року до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя, повинно було керуватися ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХII , в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року (справа № 21-445а13) та від 10 грудня 2013 року ( справа № 21-348а13).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі про визначення дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за є неспроможними, оскільки вони врегульовують питання призначення пенсій, а не їх перерахунок.

Необхідно також зазначити, що приписами Закону №213-VIII від 02.03.2015 р. внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в частині максимального розміру пенсії, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Більш того, Законом №911-VIII від 24.12.2015 встановлено тимчасове, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, обмеження максимального розміру пенсії сталою (фіксованою) сумою 10740 гривень, що звужує конституційно закріплені у статтях 1, 3, 6, 8, 19, 22, 46, 58 Конституції України соціальні гарантії слідчо-прокурорських працівників.

Ці зміни містять аналогічні за своїм змістом та сутністю положення, які вже були визнані неконституційними, щодо обмеження граничного розміру пенсії (рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008). При цьому, вказаними змінами законодавець ще більше звузив соціальні гарантії прокурорів, хоча однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина 2 статті 22 Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (частина 3 статті 22 Конституції України).

Водночас, позивачу пенсія призначена до набрання чинності Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, які обмежують граничний розмір його пенсії.

Таким чином, відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію згідно довідки прокуратури Запорізької області №18-641вих.-16 від 12.08.2016, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Вирішуючи питання щодо строків, з яких Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя зобов'язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Згідно із ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст. 38, ч.3 ст. 42 і ч.5 ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи, що з заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 звернувся 12.08.2016 року, тому позов підлягає задоволенню, починаючи з 01.08.2016 року, саме з першого числа місяця, в якому ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Ленінському районі м.Запоріжжя за перерахунком пенсії.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст ст.8, 19, 22, 58, 64, 124, 152Конституції України, ст.ст. 2, 6, 17, 18, 69,71,76,86,159,161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково .

Визнати противоправними дії Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-641вих.-16 від 12.08.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити з 01 серпня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії, а саме у редакції Закону №1789-ХІІ від 05.11.1991 року), у розмірі 90 % від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області №18-641вих.-16 від 12.08.2016, без обмеження граничного розміру пенсії.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання повного тексту постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя з одночасним поданням копії скарги суду апеляційної інстанції.

Суддя: Добрєв М. В.