Справа № 317/3746/16-а
Суддя: Нікітін В. В.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/3746/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді: Нікітіна В.В.

при секретарі: Чубуковій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано наступним.

Позивач з 01 березня 1999 року перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

15 листопада 2013 року позивачу виповнилось 60 років.

19 серпня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії з заявою про призначення йому пенсії за віком.

Відповіддю від 29 серпня 2016 року відповідач повідомив позивача про фактичне переведення його з пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, при нарахуванні позивачу пенсії за віком відповідач застосував показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік (на підставі ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Оскільки позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача не з заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший, а з заявою про призначення йому пенсії за віком, позивач вважає необґрунтованим застосування Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, в якому ОСОБА_1 просив суд зобов'язати відповідача провести йому перерахунок пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25 серпня 2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, що передують року його звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 19-21).

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків.

В матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії (а.с. 10).

У вказаній заяві, яку подано 19 серпня 2016 року, позивачем зазначено (мовою оригіналу): «назначить по возрасту из зарплаты 3260».

Таким чином, вказаним документом підтверджено факт того, що позивач звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії, а не про перехід на іншу пенсію.

В матеріалах справи міститься також копія листа Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області від 29 серпня 2016 року № П/22-04, відповідно до якого позивачу - ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для застосування вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вказана норма застосовується лише при первинному призначенні пенсії, в той час, як позивач ОСОБА_1 на момент звернення до відповідача вже отримував пенсію за вислугою років (а.с. 11).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 дійсно з 01 березня 1999 року отримував пенсію за вислугою років та був зареєстрований в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, 01 березня 1999 року він був звільнений з органів внутрішніх справ з безперервним стажем 19 років 5 місяців (а.с. 6-9).

Відповідно до статті 1-1 вказаного Закону законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше. Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що підтверджується довідками (а.с. 25-27).

За таких обставин суд вважає необґрунтованим застосування відповідачем у цій справі частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Подібна правова позиція була також висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, яка, відповідно до приписів статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

В своїй позовній заяві позивач просить суд зобов'язати відповідача провести йому перерахунок пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25 серпня 2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, що передують року його звернення з заявою про призначення пенсії за віком, в той час, як зазначеною нормою передбачено застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за останні три роки, що передують року звернення.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним застосувати в даній справі положення ч. 2 статті 11 КАС України та вийти за межі позовних вимог, застосувавши вірну редакцію ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, як вбачається з заяви про призначення пенсії, ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області із заявою про призначення пенсії 19 серпня 2016 року, в той час, як в позовній заяві позивач просить здійснити перерахунок йому пенсії з 25 серпня 2016 року.

В даному випадку суд також вважає необхідним застосувати положення частини другої статті 11 КАС України та вийти за межі позовних вимог, визначивши дату здійснення перерахунку 19 серпня 2016 року, оскільки це необхідно для повного захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 71, 72, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 19 серпня 2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за останні три роки, що передують року звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком (2013-2015 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Судові витрати в даній справі, понесені ОСОБА_1 - відшкодувати йому з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Нікітін