Справа № 813/6355/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Справа № 876/3290/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С.,Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання Керод Х.І.,

за участі представників:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника апелянта - Здинянчина Р.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління поліції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у адміністративній справі №813/6355/15 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області та просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справи України у Львівській області № 848 о/с від 06.11.2015 року про звільнення його з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів), поновити його, майора міліції на посаді начальника сектору кримінальної поліції Миколаївського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 07.11.2015 року, стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він працював на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС з 2013 року. 07.11.2015 року усі працівники Миколаївського районного відділу ГУ МВС у Львівській області, в тому числі позивач, писали рапорт на звільнення їх з органів внутрішніх справи в зв'язку з переходом в інше відомство та заяву про прийняття на службу в Національну поліцію. Після 07.11.2015 року позивач приходив на службу вже в Миколаївське відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, виконував доручення, надані керівництвом Миколаївського відділення поліції, приймав участь у нарадах, користувався своїм службовим кабінетом та давав вказівки своїм підлеглим, а також був членом ліквідаційної комісії Миколаївського РВ ГУ МВС у Львівській області. 25.11.2015 року, після виходу позивача з лікарняного, його було ознайомлено із витягом з наказу № 848 о/с від 06.11.2015 року про його звільнення з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів). Позивач вважає, що наказ про його звільнення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він виявив бажання проходити службу в Національній поліції та його фактично було допущено до роботи в новоствореній структурі, відтак, він підлягає поновленню на посаді, з якої фактично був звільнений - начальник сектора кримінальної поліції Миколаївського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області - із виплатою грошового утримання за час вимушеного прогулу. У в зв'язку з вищенаведеним, для захисту своїх прав, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справи України у Львівській області № 848 о/с від 06.11.2015 року про звільнення майора міліції ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Поновлено ОСОБА_4, майора міліції на посаді начальника сектору кримінальної поліції Миколаївського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 07.11.2015 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області в користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 5597 (п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто сім) гривень 52 коп. з відрахуванням обов'язкових платежів та зборів.

Постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема вказує на те, що позивач ніколи не працював в поліції оскільки не був туди прийнятий, а відтак його поновлено на посаді безпідставно.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили та просять відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржувану постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.04.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 прийнятий на службу до органів внутрішніх справ 08.08.2000 року та з 2013 року працював на посаді начальника сектора карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС у Львівській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, та утворити територіальні органи Національної поліції, в тому числі Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1388 "Про організаційно-штатні питання" визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС. Відповідно до витягу з Переліку змін у штатах МВС в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, скасовані всі штати й скорочені усі посади.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області № 848 о/с від 06.11.2015 року ОСОБА_4 майора міліції, начальника сектора карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС було звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

З цим наказом позивач ознайомився 25.11.2015 року, про що розписався у відділі кадрового забезпечення ГУ МВС України у Львівській області. Крім того, 27.11.2015 року позивач отримав листа № 1/71-11 від 23.11.2015 року, яким його було повідомлено про звільнення, що відбулося на підставі оскаржуваного наказу від 06.11.2015 року.

Не погоджуючись із звільненням з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом першої інстанції шляхом допиту свідків, аналізу матеріалів справи встановлено, що в період з 07.11.2015 року по 25.11.2015 року ОСОБА_4 продовжував виконувати свої службові обов»язки безпосередньо в Миколаївському відділенні поліції Стрийського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області, оскільки звернувся з заявою про перевід його в органи поліції, однак ця заява розглянута не була та рішення по ній не прийняте.

Колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 слід поновити саме на посаді начальника сектору кримінальної поліції у Миколаївському відділенні поліції Стрийського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області невірними, оскільки офіційно той на службу в поліцію прийнятий не був, наказу про його перевід не виносилось.

Абзацом першим пункту 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, з наступними змінами та доповненнями, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

В абзаці другому цього ж пункту зазначено, що посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Як передбачено абзацом першим пункту 10 цього ж розділу, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Згідно з абзацом другим цього пункту указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

При цьому, слід зазначити, що наведені пункти набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону України "Про Національну поліцію" (опублікований 06.08.2015 року у Газеті "Голос України" №141-142).

Як слідує із змісту наказу, відповідач при звільненні позивача керувався підп. "г" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Уряду від 29 липня 1991 року №114, з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до вказаного підпункту особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Дана норма також кореспондується з порядком, визначеним у п. 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", а саме "призначення за згодою", "пропозиція посад" та "проходження конкурсу".

Таким чином, звільнення зі служби допускається за умови відсутності можливості подальшого використання на службі позивача, шляхом пропозиції посад або проходження конкурсу.

Таким чином, відповідачем Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не було дотримано критерію обґрунтованості при прийнятті спірного наказу та не враховано того, що позивач звернувся з рапортом про перевід його в органи поліції і цей рапорт не був розглянутий,а тому колегія суддів апеляційного суду вважає цей наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів враховує вимоги п. 19 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" в тій частині, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Отже на думку колегії суддів позивача слід поновити на посаді начальника сектору кримінальної поліції у Миколаївському РВ УМВСУ у Львівській області з якої він був звільнений незаконно.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так відповідно до правової позицію Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при вивільненні працівників міліції (зокрема, створення територіальних органів впродовж місяця, з дня набрання чинності згаданим Законом), то вона зобов'язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

В іншому випадку, що має місце у спірних правовідносинах, держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що спірний наказ в частині звільнення позивача слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Також, враховуючи положення абзацу другого п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, позивача належить поновити з 07.11.2015 року.

Крім того, у відповідності до положень ч.2 ст.235 КЗпП України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При цьому, у відповідності до підп. "з" п.1, п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата.

Згідно із абзацом третім п.2 цього ж Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до довідки Миколаївського РВ УМВСУ у Львівській області від 07.07.2016 року за № 7243/61/01-2016, позивачу нарахована заробітна плата у вересні 2015 року - 5537 грн. 10 коп., у жовтні 2015 року - 6660 грн. 83 коп.

Визначаючи середньоденний розмір заробітної плати судом враховано кількість робочих днів визначених у листі Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 року за №10196/0/14-14/13 та заробітну плату отриману у вересні та жовтні 2015 року - становить 269 грн. 73 коп.

Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути середній заробіток за вимушений прогул, судом враховано період з 06.11.2015 року по 27.10.2016 року і така кількість днів становить 240.

З врахуванням викладеного, сума, які підлягає стягненню, дорівнює 64735 грн. 58 коп., за виключенням податків та обов'язкових платежів.

Окрім того, при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд враховує суми отриманої позивачем допомоги по безробіттю в розмірі 29972 грн. 30 коп. згідно з наявної в матеріалах справи довідки Миколаївського міськрайонного центру зайнятості від 03.10.2016 року № 4504.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає виплаті позивачу, становить 34763 грн. 28 коп. (64735 грн. 58 коп. - 29972 грн. 30 коп.).

Крім того, постанова в частині поновлення та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню в силу положень ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного Управління поліції у Львівській області - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у адміністративній справі №813/6315/15 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 848 о/с від 06.11.2015р. про звільнення майора міліції ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ у запас за п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Поновити ОСОБА_4 на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_4 34763,28 грн. (тридцять чотири тисячі сімсот шістдесять три гривні) 28 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків та інших обов'язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_4 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5664,33грн. , за виключенням податків та інших обов'язкових платежів, підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: В.М.Каралюс

Судді: В.С.Затолочний

З.М.Матковська

Повний текст постанови складено 31.10.2016р.