Справа № 814/902/16
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/902/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, атестаційної комісії №2 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, треті особи Національна поліція України, Первомайський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУНП в Миколаївській області, атестаційної комісії №2 ГУНП в Миколаївській області про: визнання протиправним та скасування протоколу атестаційної комісії ОП №15.00004318.0022411 від 03.03.2016р.; визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Миколаївській області №53 від 24.03.2016р. про звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області на підставі п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновлення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області з 24 березня 2016 року; стягнення з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу починаючи з 24.03.2016р.

Позов обґрунтовував тим, що у відповідачів не було, визначених статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію», підстав для проведення атестування позивача, оскільки він був прийнятий на роботу в поліцію як особа, яка виявила бажання проходити службу в поліції шляхом видання відповідного наказу про призначення за його згодою на відповідну посаду, а не шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, як це визначено пунктом 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію». В протоколі атестаційної комісії ОП №15.00004318.0022411 від 03.03.2016р., який став підставою для прийняття наказу №53 від 24.03.2016р. про звільнення зі служби в поліції, не зазначено підстав, за яких атестаційна комісія дійшла висновку про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді. Також, позивач зазначав, що при проведенні атестації не враховано висновки його безпосереднього начальника, який підтвердив, що позивач свої посадові обов'язки виконував у повному обсязі.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2016р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Миколаївській області №53 о/с від 24.03.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області. Зобов'язано ГУНП в Миколаївській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25.03.2016р. по 30.06.2016р. (включаючи середню заробітну плату за один місяць, що підлягає негайному виконанню). Зобов'язано ГУНП в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ГУНП в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що керівник органу поліції, отримавши протокол атестаційної комісії ОП №15.00004318.0022411 від 03.03.2016р. про невідповідність позивача займаній посаді, відповідно до п.28 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом МВС України від 17.11.2015р. №1465, зобов'язаний був його виконувати шляхом видання відповідного наказу, а не оцінювати його в сукупності з іншими відомостями про особу чи надавати оцінку законності прийнятого комісією рішення.

Також, апелянт посилається на те, що суд, який повинен забезпечити повне та всебічне з'ясування обставин справи, не вжив заходів щодо виклику членів атестаційної комісії для допиту в якості свідків з питань мотивів прийнятого рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, а також судом не надано оцінки поданому відповідачем додатку №1 до протоколу засідання атестаційної комісії №2, згідно якого підставою для прийняття рішення щодо невідповідності займаній посаді і звільнення позивача зі служби стали відсутність мотивації та чесності, низький рівень знань, ухилення від надання відповідей на поставлені питання про хабарі та неправомірні накази начальників.

Апелянт зазначає, що обставини законності проведення атестації працівників поліції ГУНП в Миколаївській області, у тому числі і позивача, не були предметом заявлених ОСОБА_1 позовних вимог і не підлягали дослідженню судом, а тому не можуть бути покладеними в обґрунтування незаконності дій відповідача по звільненню позивача з органів поліції.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак постанову суду першої інстанції слід змінити.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, наказом ГУНП в Миколаївській області №3 о/с від 07.11.2015р. ОСОБА_1 з 07.11.2015р. призначений на посаду поліцейського Первомайського відділу поліції з присвоєнням спеціального звання «старший сержант поліції», як такий, що прибув з Міністерства внутрішніх справ відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію». (а.с.40)

Наказом тимчасово виконуючого обов'язки начальника ГУНП в Миколаївській області від 01.02.2016р. №52, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, можливого вирішення питання щодо призначення на вищу посаду, переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись ст.57 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом МВС України від 17.11.2015р. №1465, призначено проведення атестування поліцейських ГУНП в Миколаївській області та підпорядкованих йому підрозділів, починаючи з 22.02.2016р. (а.с.39).

Цим наказом зобов'язано, також, утворити атестаційні комісії ГУНП №№ 1-8, розмістити на офіційному веб-сайті ГУНП оголошення про набір до атестаційних комісій ГУНП та надання пропозицій щодо включення до їх складу кандидатів з числа народних депутатів, працівників МВС України, представників громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації, довести до поліцейських інформацію про проведення атестування шляхом розміщення на офіційному веб-сайті ГУНП інформації про час та місце проведення атестування, скласти атестаційні листи на поліцейських, підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими.

Наказом ГУНП в Миколаївській області від 19.02.2016р. №113 затверджено персональний склад атестаційних комісій ГУНП в Миколаївській області, зокрема атестаційної комісії №2 ГУНП в Миколаївській області. (а.с.60)

Апеляційний суд встановив, що 09.02.2016р. відносно ОСОБА_1 складений атестаційний лист, в якому зазначено, що позивач за період служби в органах внутрішніх справ та в органах поліції зарекомендував себе як грамотний, кваліфікований та принциповий працівник, до покладених на нього обов'язків ставиться відповідально, поставлені перед ним завдання виконує якісно та вчасно. Здатен працювати в екстремальних ситуаціях, особливу увагу у своїй діяльності приділяє підвищенню професійного рівня. (а.с.112)

Атестаційний лист підписано заступником начальника Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області Теренчик І.Г. Висновок прямого керівника (розділ ІІ атестаційного листа) - «займаній посаді відповідає» підписаний начальником Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області Гарастюк А.М.

У розділі ІІІ атестаційного листа «Результати тестування» зазначено «тестування загальних навичок 21/60, професійне тестування 24/60». (а.с.113)

Згідно протоколу ОП №15.00004318.0022411 від 03.03.2016р. на засіданні атестаційної комісії №2 ГУНП в Миколаївській області членами комісії під час проведення атестації досліджено декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел (а.с.48).

Згідно вказаного протоколу, членами атестаційної комісії №2 ГУНП в Миколаївській області позивачу поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди атестаційна комісія №2 ГУНП в Миколаївській області прийняла рішення про визнання ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Зазначені результати атестування занесені у розділ ІV атестаційного листа ОСОБА_1, з яким останній ознайомлений 14.03.2016р. (а.с.113)

11.03.2016р. апеляційною атестаційною комісією Південного регіону №3 розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 та прийнято рішення про її відхилення.

З матеріалів справи, також, вбачається, що наказом ГУНП в Миколаївській області №53 від 24.03.3016р. «По особовому складу» старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Первомайського відділу поліції, звільнено зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію». (а.с.7)

Вказаний наказ про звільнення позивача суд першої інстанції визнав протиправним та скасував, зазначивши, що у ГУНП в Миколаївській області не було, передбачених статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію», підстав для проведення атестування позивача. Суд першої інстанції не взяв до уваги посилання відповідача, що ОСОБА_1 добровільно погодився на проведення щодо нього атестації, зазначивши, що проведенню атестації передувала вказівка голови Національної поліції України, а також, що п.6 наказу начальника ГУНП від 01.02.16 №52 покладав обов'язок на керівників структурних (галузевих) підрозділів, відділів (відділень) скласти списки осіб, що підлягають атестації, а також забезпечити їх прибуття до атестаційних комісій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками Миколаївського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

З 07.11.2015р. набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ, який, згідно з його преамбулою, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно пункту 9 розділу ХІ вказаного Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 12 розділу ХІ Закону працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до схеми співвідношення спеціальних звань.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, позивач скористався таким правом та 07.11.2015р. був призначений на посаду поліцейського Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області з присвоєнням спеціального звання «старший сержант поліції». Таким чином, ГУНП в Миколаївській області визнало позивача таким, що відповідає вимогам до поліцейських, визначеним Законом України «Про Національну поліцію».

Статтями 58, 59 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського. Призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Оскільки ОСОБА_1 прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», шляхом видання наказу про призначення за його згодою, він вважається, відповідно до ст.58 цього Закону, призначеним безстроково. З аналізу пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що вказана норма не визначає будь-якого окремого порядку прийняття на службу в поліцію, а визначає порядок прийняття на службу в поліцію осіб, які проходили службу в органах міліції, у зв'язку з ліквідацією цих органів - суб'єктів публічного права та утворення органів поліції.

Законом України «Про Національну поліцію», серед іншого, визначені мета та підстави атестування поліцейських. Зокрема, статтею 57 цього Закону встановлено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. (ч.1 ст.57) Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. (ч.2 ст.57)

Наведені у частині 2 статті 57 Закону підстави для проведення атестації є вичерпними.

Дослідивши наказ ГУНП в Миколаївській області №52 від 01.02.2016р. апеляційний суд встановив, що він не містить посилань на підстави для атестування позивача, встановлених частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію». Наказ містить посилання лише на мету проведення атестації, яка визначена в частині 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію». На цю мету проведення атестування посилався і відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції, обґрунтовуючи правомірність проведення атестації позивача на підставі зазначеного наказу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно визначив таке обґрунтування безпідставним, оскільки мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, оскільки мета це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава - це причина, достатній привід для її проведення.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта, в обґрунтування правомірності проведення атестації позивача на підставі наказу №52 від 01.02.2016р. на те, що під час проведення атестування основним завданням було визначення відповідності особи, як колишнього працівника органів внутрішніх справ оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського та з'ясування рівня його професійних якостей, мотивації, оскільки вимоги до поліцейського визначені самим Законом України «Про Національну поліцію», а проведення атестування поліцейських (як колишніх працівників органів внутрішніх справ так і тих, які вперше прийняті на службу безпосередньо в органи поліції) можливо при наявності на це встановлених Законом підстав.

Судова колегія вважає, що кожна з трьох підстав для проведення атестування, встановлених частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», повинна бути пов'язана з певними передумовами в залежності від самої підстави проведення цього атестування, зокрема, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав для звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби.

Відповідно, такі підстави повинні бути визначені відносно конкретного поліцейського.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, жодної з трьох підстав для проведення атестування ОСОБА_1 не існувало. Позивач не претендував на призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, що встановлено пунктом 1 частини 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо наявності підстав, встановлених пунктами 2 та 3 частини 2 цієї статті (для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність), то під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій відповідач не зазначив жодних обставин та не надав жодних належних і допустимих доказів щодо їх наявності для атестування ОСОБА_1, тобто наявності відповідних передумов для призначення атестації з цих підстав (неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби).

Також, апеляційний суд знаходить безпідставними посилання ГУНП в Миколаївській області на наявність у начальника ГУНП права на призначення атестації працівників поліції, йому підпорядкованих, яке передбачено частиною 4 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», як на достатню підставу для проведення атестації. Таке право керівника не є абсолютним і таким, яке може реалізовуватись ним на власний розсуд. Його реалізація можлива лише у системному зв'язку з іншими вимогами статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» щодо мети та підстав для проведення атестування і лише за їх наявності у сукупності.

Апеляційний суд критично ставиться до посилань відповідача, що ОСОБА_1 добровільно виявив бажання пройти атестування, оскільки суд встановив, що пунктом 3 Наказу Національної поліції України №102 від 23.11.2015р. «Про організацію заходів з тестування особового складу Національної поліції України» керівникам структурних підрозділів НПУ наказано проінформувати особовий склад про те, що особи, які не зареєстровані у ЄЦВТМ, не будуть допущені до участі в атестуванні та не зможуть продовжити службу в поліції.

Вказаним пунктом Наказу спростовуються доводи апелянта про добровільність реєстрації позивача та про безпосередньо його ініціативу щодо проходження атестування.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на помилковість висновку суду першої інстанції про призначення ОСОБА_1 на посаду безстроково та зазначає, що позивач призначений в поліцію 07.11.2016р. на посаду тимчасового штату, який введений наказом Національної поліції №6 від 06.11.2015р. для Луганської, Миколаївської, Волинської областей, з метою забезпечення функціонування створених органів поліції та виконання ними правоохоронних функцій.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки статтею 58 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку ГУНП в Миколаївській області підміняє поняття тимчасовий штат і прийняття на службу тимчасово, так як наявність тимчасового штату органу не виключає прийняття на службу безстроково, як і наявність затвердженого постійного штату органу не виключає прийняття на службу тимчасово. Оскільки, 07.11.2015р. позивача прийнято на службу в поліцію безстроково, наявність тимчасового штату жодним чином не може впливати на проходження його служби та створювати додаткові підстави для її дострокового припинення.

Порядок організації, підготовки, проведення атестування визначено Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою Наказом МВС України від 17.11.2015р. №1465.

Згідно п.11 розділу IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Таким чином, саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Крім того, згідно з пунктом 10 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 визначено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Згідно пункту 15 Розділу ІV Інструкції №1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно пунктів 20-23 Розділу ІV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ці вимоги відповідачем не виконано, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про наявність будь-яких фактів щодо недбалого відношення ОСОБА_1 до службових обов'язків, він характеризується з позитивної сторони, у тому числі і щодо виконання службових обов'язків.

У рішенні атестаційної комісії щодо атестації позивача відсутні обґрунтування та мотиви прийняття рішення, не зазначено обставини, на підставі яких приймались рішення, відсутнє посилання на будь-які фактичні обставини для такого висновку, а також докази в обґрунтування цих тверджень, що не відповідає вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

При дослідженні атестаційного листа відносно ОСОБА_1 апеляційний суд встановив, що він за період служби в органах внутрішніх справ та в органах поліції зарекомендував себе з позитивної сторони, як дисциплінований, добросовісний, професійно грамотний та досвідчений співробітник. Висновок прямого керівника - займаній посаді відповідає.

В порушення вимог пунктів 8, 9, 10, 16 розділу IV (Порядок організації, підготовки, проведення атестування) Інструкції № 1465, у рішенні атестаційної комісії не вказано, з яких підстав не взято до уваги відомості, зазначені в атестаційному листі позивача, та яким критеріям, визначеним пунктом 16 розділу IV (Порядок організації, підготовки, проведення атестування) зазначеної Інструкції, не відповідає позивач.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що прийняття наказу про звільнення зі служби поліції за наявності негативного висновку атестаційної комісії є обов'язком ГУНП в Миколаївській області відповідно до пункту 28 розділу IV Інструкції №1465. Оскільки протокол атестаційної комісії ОП №15.00004318.0022411 від 03.03.2016р. не скасований апеляційною атестаційною комісією, а також не оскаржений до суду, тобто є чинним, тому скасування наказу керівника органу поліції, який діяв у відповідності до пункту 28 розділу IV Інструкції №1465, є неправомірним. Також, апелянт вважає, що суд першої інстанції не мав підстав для перевірки обставин законності чи незаконності проведення атестації працівників поліції, так як такі дії ГУПН в Миколаївській області не оскаржено ОСОБА_1 до суду та не були предметом розгляду.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки вважає, що зважаючи на пункт 3 частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони обґрунтовано, суд, при перевірці законності наказу про звільнення зобов'язаний надавати правову оцінку відповідному рішенню (висновку) атестаційної комісії, так як наказ про звільнення є формою виконання такого рішення атестаційної комісії.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок не проходження ними атестації» від 29.09.2016р. №11.

Судова колегія також зазначає, що відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях по справах «Путтер проти Болгарії», «Сігма радіо телевіжн проти Кіпру», право особи на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує особі те, що національний суд при здійсненні контролю за адміністративним рішенням, незалежно від того, чи є воно дискреційним, у будь-якому разі повинен дослідити певне питання факту, якщо воно є центральним у відповідному правовому спорі.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розслідує трудовий спір.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення про скасування наказу ГУНП в Миколаївській області №53 о/с від 24.03.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та про поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу починаючи з 24 березня 2016 року колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України постанови про поновлення на посаді у відносинах публічної служби; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; виконуються негайно.

Середній заробіток працівника згідно ч.1 ст.27 Закону України №108/95-ВР «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100.

Пунктом 5 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п.8 Порядку №100 у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно з п.2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

При прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції встановив, що загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_1 склала 64 робочих днів. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що ГУНП в Миколаївській області не виконано вимог ухвали суду про надання довідки про середньоденне грошове утримання ОСОБА_1, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості розрахувати суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнути її з відповідача, тому зазначене право позивача необхідно захистити шляхом покладання зобов'язання на ГУНП України у Миколаївській області самостійно здійснити нарахування та виплату середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки згідно із правовим висновком, зазначеним у Постанові ВСУ від 14 січня 2014 року по справі №21-395а13, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у порядку.

Згідно наданої ГУНП в Миколаївській області суду апеляційної інстанції довідки про грошове утримання позивача від 29 червня 2016 року №772/28/1-2016 середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 126,54 грн., а середньомісячне грошове забезпечення - 3796,20 грн.

Оскільки суд першої інстанції встановив, а апелянтом не заперечується, що час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 25.03.2016р. по 30.06.2016р. складає 64 робочі дні, тому стягненню на його користь підлягає грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 8098,56 грн.

Зважаючи на положення ст.256 КАС України постанова суду підлягає негайному виконанню, серед іншого, в частині стягнення з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошового утримання за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, що становить 3796,20 грн. з відрахуванням обов'язкових платежів.

Згідно п.2 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі п.1 ч.1 ст.201 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити абзаци 4 та 5 резолютивної частини постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року та зазначити в них конкретний розмір грошового утримання, яке підлягає стягненню з ГУНП в Миколаївській області на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.2, 201 ч.1 п.1, п.4, 205 ч.2, 207, 254 ч.5 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задовлення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року змінити.

Зазначити в абзаці 4 резолютивної частини постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року про обов'язок Головного управління Національної поліції в Миколаївській області виплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8098,56 грн. (включаючи середню заробітну плату, що підлягає негайному виконанню) з відрахуванням обов'язкових платежів.

Зазначити в абзаці 5 резолютивної частини постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року про обов'язок Головного управління Національної поліції в Миколаївській області негайно виконати вказану постанову в частині виплатити на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за один місяць в сумі 3796,20 грн. з відрахуванням обов'язкових платежів.

В іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.