Справа № 727/6002/16-а
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/6002/16-а
Провадження № 2-а/727/198/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань Скрипник Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В суд звернувся з позовною заявою позивач ОСОБА_2 до відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень здійснити перерахунок пенсії. Мотивує заявлені позовні вимоги тим, що 16.10.2006 року йому була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 84 відсотків від чинної на той час заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури. Після цього він продовжував працювати в органах прокуратури на посаді старшого прокурора відділу та 04.06.2014 року звільнився у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років та на час звільнення з роботи у зв'язку з виходом на пенсію його стаж роботи на посадах, що давали право на призначення пенсії за вислугою років становив 19 років 10 місяців 6 днів, а збільшення стажу роботи на прокурорських посадах передбачало збільшення розміру пенсії до 90 % заробітку. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. При цьому, вказує, що в липні 2016 року він звернувся до відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою здійснити перерахунок його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», додавши довідку прокуратури Чернівецької області за вих. №18/264 вих.-16 від 16.06.2016 р. про розмір його нового середньомісячного заробітку за посадою, з якої йому оформлено пенсію. Зазначає, що у відповідності до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України №269/П-11 від 25.07.2016 р., йому було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ частина статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, яка стосується перерахунку пенсій працівникам прокуратури втратила чинність. Відповідно до п.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-НІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак на даний час Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок зазначеного перерахунку. Вважає, що дії відповідача обмежують його право на перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідно до ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі, в якому вона була призначена, і є неправомірними, при цьому, посилається на те, що поширюючи дію нормативно-правових актів, які набули чинності після призначення йому пенсії, відповідач надав їм зворотної сили, що для актів, які погіршують становище, є неприпустимим вказуючи на те, що акти чинного законодавства не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, що відноситься і запровадження обмеження та зменшення розміру пенсій, що призводить до звуження змісту та обсягу права на пенсійне забезпечення під час перерахунку пенсії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, посилається на правові позиції Верховного Суду України в постанові від 10.12.2013 року, ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення йому пенсії; Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, яким було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, зазначає, що з 1 жовтня 2011 року положення ч.1 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ, а підстави і порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких питання перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали, а лише змінилася нумерація частини цієї статті. При цьому, звертає увагу в обґрунтування заявлених вимог і на рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № N 8-рп/2005 яким визначено, що в Україні як соціальній, правовій державі, політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність; утвердження і дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави; діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів, що вимогами ст. 22 Конституції України не допускається. Вказані норми повністю є співмірними і з вимогами ст.ст.22, 64 Конституції України, зокрема якими закріплено право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню, а також на вимоги ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Стверджує, що внаслідок порушення відповідачем вимог закону, які виразилися у перерахунку йому пенсії, відповідно до розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях від 30.10.2012 року № 175941 в розмірі 80 відсотків від суми заробітку, замість 90 відсотків, він незаконно та не обгрунтовано не отримав різницю між фактично отриманою і належною йому до сплати суму пенсії, оскільки розмір пенсії при перерахунку був занижений, а тому, просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яким відмовлено йому у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Чернівецької області №18/264 вих-16 від 16.06.2016 року про заробітну плату; Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції на час призначення йому пенсії) в розмірі 90 відсотків вд середньомісячної заробітної плати старшого прокурора прокуратури Чернівецької області згідно довідки прокуратури Чернівецької області №18/264 вих-16 від 16.06.2016 року починаючи з 01 січня 2016 року.

До початку розгляду справи по суті, позивачем в суд надано заяву про уточнення позовних вимог в якій ОСОБА_2 просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецької області, якими відмовлено йому у проведенні перерахунку пенсії на підставі поданих заяв від 14.07.2016 року про здійснення перерахунку пенсії за вислугою років у зв'язку із збільшенням трудового стажу та у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Чернівецької області №18/264 вих-16 від 16.06.2016 р. про заробітну плату. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, здійснити перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 р. № 1789-ХІІ (зі змінами, внесеними Законом України від 12 липня 2001 р. № 2663-ІІІ), на умовах, що існували на час призначення йому пенсії, з часу поданих ним заяви, оригіналу трудової книжки про відповідний стаж роботи та довідки про новий розмір моєї заробітної плати в 2014 року, а саме з 16 червня 2014 року та встановити відповідно до стажу роботи розмір пенсії 90 відсотків від середньомісячного чинного на той час заробітку. Перерахунок пенсії здійснити з 16 червня 2014 року та виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією та нарахованою за весь період прострочення.

Позивач ОСОБА_2 в його інтересах представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленим про день час і місце розгляду справи, від позивача в суд поступила письмова заява про розгляд справи в його відсутність, та його представника, збільшені позовні вимоги підтримав в позовному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за довіреністю Кімчинська М.Г. в судове засідання також не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від останньої поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги уточнені позивачем не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених у запереченнях, доповненнях до заперечень, зокрема в яких, зазначила, що позивачем 16.06.2014 року подані документи, які необхідні саме для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та з 16.06.2014 року фактично призначено пенсію за вислугу років з нової посади, тому правомірно застосовано відсоток обчислення розміру такої пенсії - 70% відповідно до редакції Закону України «Про прокуратуру» станом на дату звернення. Вимога позивача здійснити перерахунок пенсії за минулий час із розрахунку 90 % є безпідставною, оскільки норми статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року втратили чинність. З 16.06.2014 року проводився перерахунок пенсії в розмірі 70% від суми місячного заробітку, згідно заяви позивача відповідно до норм чинного законодавства України. Вимоги позивача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789- XII від 05.11.1991 (зі змінами, внесеними Законом України від 12.07.2001 №2663-111), на умовах, що існувала на час призначення пенсії, з часу поданих позивачем заяви, оригіналу трудової книжки про відповідний стаж роботи та довідки про новий розмір його заробітної плати в 2014 році, а саме з 16.06.2014 року є безпідставними, оскільки відповідно до ст. ст. 99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів 11.08.2016 року (дата підписання адміністративного позову) з вимогою здійснити перерахунок пенсії з 16.06.2014 року, а тому вважають, що позивач звернувся з пропуском встановленого законом шестимісячного строку, позивач не надав суду жодних доказів того, що строки звернення до суду пропущено з поважних причин.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 КАС України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

У відповідності до ст.11 КАС України, розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до частини третьої ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом відносно заявлених позовних вимог встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Зокрема, дослідженими по справі належними доказами стверджується, що з 16.10.2006 року позивачу ОСОБА_2 була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 84 відсотків від чинної на той час заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури (а.с.14). Після призначення пенсії позивач ОСОБА_2 продовжував працювати в органах прокуратури на посаді старшого прокурора відділу та 04.06.2014 року звільнився у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років. На час звільнення з роботи у зв'язку з виходом на пенсію його стаж роботи на посадах, що давали право на призначення пенсії за вислугою років становив 19 років 10 місяців 6 днів, а збільшення стажу роботи на прокурорських посадах передбачало збільшення розміру пенсії до 90 % заробітку. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (а.с.11).

Зважаючи на вказані обставини, які дають право на отримання пенсії в більшому розмірі, в липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Головного Управління ПФУ в Чернівецькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії у розмірі 90% від місячного заробітку надавши довідку прокуратури Чернівецької області від 16.06.2016 року № 18/264 вих-16 (а.с.12)

За результатом розгляду звернення, відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії про що надіслав письмову відповідь 269/П-11 від 25.07.2016 року на адресу позивача ОСОБА_2, якою повідомили, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема: відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з неприйняттям відповідного закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах, з 01.06.2015 року пенсії за нормами Закону України «Про прокуратуру» не призначаються та не перераховуються. Із набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII частина статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, яка стосується перерахунку пенсій працівникам прокуратури втратила чинність. Відповідно до ст. 86 п. 20 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогодні Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок зазначеного перерахунку (а.с.13).

Крім наведеного, судом також встановлено, що відповідачем було відмовив ОСОБА_2 в проведенні перерахунку призначеної йому пенсії, посилаючись і на Закон від 02.03.2015 № 213, який пов'язаний із правовідносинами щодо проведення перерахунку раніше призначеної пенсії, тобто повинен був керуватися умовами та порядком пенсійного забезпечення прокурорів визначеного ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з наступними змінами і доповненнями), що діяла на час призначення пенсії позивачу.

Окремі норми ст.50-1 Закону України № 1789-ХІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, зазнали змін та втратили чинність), зокрема, положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті). Так, відповідно до статті 50-1 ч.13 Закону № 1789-ХІІ, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно ст. 50-1 ч.18 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, законодавцем визначено, що процедури призначення та перерахунку відповідно пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 року у справі №К/800/6054/15.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії, безпідставно керувався п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, згідно якого, через неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213, законодавцем врегульовано питання щодо виникнення правовідносин, пов'язаних з призначенням пенсій за зверненням осіб, які набувають такого права вперше, після 1 червня 2015 року, для яких до цієї дати пенсійне забезпечення регулювалося перерахованими в пункті 5 спеціальними законами.

Безпідставним є також посилання відповідача у відповіді про відмову в проведенні перерахунку пенсії на постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» якою норми п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» виключені, оскільки норми п.4 названої постанови встановлювали механізм обчислення пенсії для її призначення, а не для перерахунку призначеної пенсії.

Не заслуговує на увагу посилання відповідача на п. 20 ст. 86 прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №578-VIII від 02.07.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, стосовно того, що визначаються Кабінетом Міністрів України, оскільки на сьогоднішній день Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок зазначеного перерахунку.

Крім наведеного, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 було призначено пенсію не на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, а на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001.

Умови та порядок проведення перерахунку був визначений частинами 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001.

Отже, викладення частини 18 статті 50-1 у новій редакції Закону №76-VIII від 28.12.2014 (умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України) та відсутність такого порядку станом на час звернення за перерахунком не позбавляє прокурорів права на перерахунок раніше призначених пенсій у зв'язку зі звільненням із збереженням при цьому розміру того відсотку від заробітної плати, який було взято на час призначення пенсії.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ст. 64 закріплено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Щодо неприпустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і соціальних гарантій міститься в роз'ясненнях Конституційного Суду України та зроблених висновках Верховного Суду України при розгляді справ з аналогічних спірних правовідносин, а відносно правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин слід враховувати висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 (справа №21-348а13), від 06.10.2015 (справа №127/11720/14-а). Так, відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім цього, згідно з рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Отже, в рішенні Конституційного Суду України (від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги компенсацій і гарантій та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002), розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення, виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Звернення позивача ОСОБА_2 до відповідача, як суб'єкта владних повноважень щодо здійснення перерахунку пенсії законодавчо грунтується на законі, саме відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), а не Закону, який діє на час звернення та значно звужує зміст та обсяг прав і свобод громадян.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення повинні відповідати вимогам чинного законодавства і Конституції, вимогам чинного законодавства.

Так, вимогами ст. 8 ч. 1 КАС України, передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Крім наведеного, згідно з пунктом 2 розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Таким чином, вищенаведене узгоджується і з правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року справа №21-348а13 та від 17.12.2013 року справа № 21-445а13, справи Вищого адміністративного Суду України за №№ К/800/305880/13 від 19.03.2014 року; К/800/27064/15 від 14.07.2015р; а відповідно до ст.244-2 ч.1 КАС України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № N 8-рп/2005 чітко визначено, що в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів. Крім того, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 21 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Пpo прокуратуру», «Пpo судоустрій та статус суддів», «Пpo статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Пpo Національний банк України», «Пpo службу в органах місцевого самоврядування», «Пpo дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, крім наведеного, передбачають, що за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене; а тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії та частини 3 статті 46 Конституції України випливає, що кожна особа має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Виходячи із вищенаведених норм Закону та безпосередньо встановлених обставин справи, досліджених доказів в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_2 має право на перерахунок пенсії в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати та заявлені вимоги в цій частині є такими, що грунтуються на законі.

Відповідно до ст.50-1 ч.13 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Виходячи з наведеного, суд вважає доведеним позивачем, що внаслідок порушення відповідачем норм чинного законодавства, що виразилися у відмові перерахунку позивачу ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків, у останнього розмір пенсії занижений. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх заперечень та не обгрунтованості позовних вимог позивача.

Стаття 99 КАС України визначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав та інтересів особи встановлюється - шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа не тільки дізналася про порушення своїх прав але й повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів з боку суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. ст. 99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою в липні 2016 року та 25.07. 2016 року отримав відмову в здійсненні перерахунку пенсії, а 11.08. 2016 року подав в суд адміністративний позов.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 22 Конституції України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; ст.ст.2, 6, 18, 19, 87, 94, 97, 99, 104-107, 162 КАС України, суд ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної заробітної плати, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у зв»язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури та п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03. 2015 р № 213 на підставі довідки прокуратури Чернівецької області №18/281 вих-16 від 08.07. 2016 року про заробітну плату для обчислення пенсії та зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» із розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, згідно довідки прокуратури Чернівецької області №18/264 вих-16 від 16.06. 2016 року про заробітну плату для обчислення пенсії, починаючи з 01.01. 2016 року.

В решта частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя Слободян Г.М.