Справа № 805/3655/16-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 р. Справа № 805/3655/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення боргу у сумі 3808 грн. 86 коп.

ВСТАНОВИВ:

Мангуською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області заявлено позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3808 грн. 86 коп. на користь місцевого бюджету.

Позивач в обґрунтування адміністративного позову посилається на те, що податковий борг з єдиного податку на загальну суму 3808 грн. 86 коп. відповідачем не сплачений. 27 жовтня 2016 року представник позивача до суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, жодних заперечень, заяв або клопотань до суду не надав.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особо-підприємець за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_4. Перебуває на податковому обліку у Мангуській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Згідно пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 10 січня 2012 року відповідачем до позивача була подана заява про застосування спрощеної системи оподаткування, відповідно до якої була обрана ставка єдиного податку при переході на спрощену систему оподаткування 20 % до розміру мінімальної заробітної плати, а також обрана друга група платника єдиного податку. Відповідач нараховану суму з єдиного податку не сплачував, тому, як зазначає позивач, станом на теперішній час відповідач має заборгованість з єдиного податку у сумі 1408 грн. 36 коп.

Судом також встановлено, що 2 липня 2015 року відповідачем був складений акт № 267/17-275178442 про порушення податкового законодавства в частині не сплати узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку протягом двох послідовних кварталів. 29 липня 2015 року позивачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким відповідача було зобов'язано сплатити суму штрафу у розмірі 2400 грн. 50 коп. Дане рішення було надіслано відповідачу та у судовому чи адміністративному порядку не оскаржувалось.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податковим органом з метою стягнення до бюджету суми податкового боргу була направлена відповідачу податкова вимога від 12 березня 2015 року № 124-25 на суму 515 грн. 60 коп., яка була направлена відповідачу, але поштовий конверт було повернуто до позивача з відміткою поштового відділення «за зазначеною адресою не проживає». З цього приводу суд зазначає, що відповідно до норм діючого законодавства, у даному випадку відповідач вважається належним чином повідомлений про наявність податкового боргу, оскільки дана податкова вимога була направлена на адресу відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, податкова вимога та у судовому чи адміністративному порядку не оскаржувалась.

Відповідно до довідки позивача у відповідача є відкритий рахунок в установі банку.

Судом також встановлено, що 2 липня 2015 року позивачем було прийняте рішення № 24/17 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Та відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Доказів сплати податкового боргу відповідач не надав суду. Наявність податкового боргу у розмірі 3808 грн. 86 коп., на час розгляду справи підтверджена податковим органом шляхом надання суду розрахунку суми заборгованості, зворотного боку облікової картки платника податків та відповідачем не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги податкового органу підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу у сумі 3808 грн. 86 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (87400АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) на користь місцевого бюджету податковий борг з єдиного податку у сумі 3808 грн. (три тисячі вісімсот вісім гривень) 86 коп. на р/р 0331, код платежу 18050400, банк ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, , призначення платежу: *:140:;18050400, погашення боргу.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 27 жовтня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.