Справа № 819/2360/15
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 р. Справа № 876/10591/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 року у справі за позовом Почаївського споживчого товариства до Відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції, третьої особи Почаївської міської ради, Кременецького району Тернопільської області про визнання дій неправомірними, визнання недійсними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

10.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції, третьої особи Почаївської міської ради, Кременецького району Тернопільської області про визнання неправомірними дій Відділу Державної виконавчої служби Кремeнeцькoгo районного управління юстиції щодо відмови у задоволенні заяви Почаївського споживчого товариства від 29.07.2015р. про відкладення виконавчих дій та наданні нового строку для самостійного виконання наказу господарського суду Тернопільської області 08.07.2015р. у справі №921/141/15-г/7 та щодо прийняття 30.07.2015р постанови про стягнення виконавчого збору у мірі 2 040,00 грн., по прийняттю 11.08.2015р. постанови про накладення штрафу за несвоєчасне виконання постанови від 22.07.2015р. у розмірі 850,00 грн., визнання нечинною та скасування постанови Відділу Державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції від 30.07.2015р. про стягнення з Почаївського споживчого товариства виконавчого збору у розмірі 2040,00 грн. та визнання нечинною та скасування постанови Відділу Державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції від 11.08.2015р. про накладення на Почаївське споживче товариство штрафу за несвоєчасне виконання постанови від 22.07.2015р. у розмірі 850,00 грн..

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 року позов задоволено частково. Постанову Відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області ВП №48182590 від 30.07.2015 року про стягнення з боржника Почаївського споживчого товариства Тернопільської області 2 040 грн. виконавчого збору та Постанову Відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області ВП №48182590 від 11.08.2015 р. про накладення штрафу у розмірі 850 грн. на боржника Почаївське споживче товариство Тернопільської області скасовано. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Відділом державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що позивач не мав реальної можливості в строк з 29.07.2015 р.- дати отримання постанови про відкриття виконавчого провадження до 11.08.2015 р. дати накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду виконати наказ господарського суду Тернопільської області, оскільки вказане виконання потребує тривалішого терміну часу та значних зусиль, відтак постанова ВП №48182590 від 11.08.2015 р. підлягає скасуванню є помилковим.

Вважає, що суд зокрема не врахував, що згідно виконавчого документа зобов'язано Почаївське споживче товариство повернути майно у семиденний термін з моменту набрання рішенням законної сили. Рішення суду набрало законної сили 17.06.2015 р., проте боржник з даної дати у строк вже понад місяць не виконав рішення суду, що свідчить про ухилення від його виконання.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, 20.07.2015 року Почаївська міська рада звернувся до відділу Державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу №921/141/15-г/7 виданого 08.07.2015р. Господарським судом Тернопільської області.

Постановою Державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції від 22.07.2015 р. відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк до 29.07.2015 р. включно для самостійного виконання рішення суду.

Вказана постанова надіслана позивачу 22.07.2015 р., а отримана позивачем 29 липня 2015 року, про свідчить довідка Почаївського відділення поштового зв'язку від 18.08.2015р..

29.07.2015 р. Почаївське споживче товариство подало до Державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції заяву про відкладення провадження виконавчих дій у якій просило, у зв'язку із значним обсягом робіт по виконанню наказу господарського суду, відкласти проведення виконавчих дій на 10 робочих днів.

30.07.2015 р. позивач отримав від відповідача лист в якому він вказав, що оскільки документи виконавчого провадження боржником отримані вчасно, обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій не вбачається, отже для відкладення провадження виконавчих дій підстави відсутні.

30 липня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника Почаївського споживчого товариства виконавчого збору у розмірі 2 040,00 грн., у зв'язку з невиконанням у вказаний строк наказу суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не мав реальної можливості в строк з 29.07.2015 р. - дати отримання постанови про відкриття виконавчого провадження до 11.08.2015 р. дати накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду виконати наказ Господарського суду Тернопільської області, оскільки вказане виконання потребує тривалішого терміну часу та значних зусиль.

Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають дійсним обставинам справи та є правильними з огляду на наступне.

Відповідно до стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено підстави для стягнення з боржника виконавчого збору, а саме: у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до підпункту 3.7.1 пункту 3.7 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Разом з цим, слід зазначити, що визначене Законом коло підстав для стягнення з боржника виконавчого збору не обмежується і не пов'язується виключно з розпочатою процедурою примусового виконання виконавчого документа, тобто здійсненням державним виконавцем заходів примусового характеру.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Законом чітко встановлено, що підставою для стягнення виконавчого збору є невиконання боржником виконавчого документа у строк, установлений для самостійного його виконання.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 №5 «Про внесення змін до постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010 №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Сплив 30.07.2015 р. строку, наданого для добровiльного виконання рiшення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збiр стягується на пiдставi постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рiшення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дiї, спрямованi на примусове виконання, якi в цьому випадку не вчинялися взагалі, а позивач подав відповідачу докази невчасного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та навів ґрунтовні обставини, що перешкоджають провадженню таких дій.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не мав можливості самостійно виконати рішення суду у встановлений в постанові строк, оскільки отримав її 29.07.2015 р., тобто в останній день визначений державним виконавцем для самостійного виконання рішення суду, про що повідомив відповідача письмово.

Зокрема, оскаржувана постанова про стягнення з боржника Почаївського споживчого товариства виконавчого збору у розмірі 2 040,00 грн. винесена ним без попереднього будь-якого застосування державною виконавчою службою примусових заходiв виконання та вчинення вiддiлом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходiв примусового виконання рішення, вiдповiдно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, зокрема ч. 1 цієї статті вказує на те, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника.

Нормами даної статті визначають, що відповідальність за невиконання рішення настає лише у разі його невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач не виконав рішення суду з поважних причин.

Зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження отримав 29.07.2015 р., подав у відділ ДВС заяву про відкладення провадження виконавчих дій у якій просив у зв'язку із значним обсягом робіт по виконанню наказу господарського суду відкласти проведення виконавчих дій на 10 робочих днів при цьому вказав, що виконання наказу суду потребує проведення значного обсягу робіт, а саме повернення товару вартістю 1 070 000 грн. постачальникам , демонтаж обладнання та його вивіз.

Зокрема із висновку комісії складеного підприємством споживчої кооперації Ремонтно - монтажним комбінатом Тернопільської ОСС від 10 серпня 2015 р. встановлено, що для здійснення демонтажу, часткового розбирання, завантаження та вивезення наявного обладнання систем та устаткування необхідно провести ряд робіт з відключення обладнання з електромереж, розгерметизації холодильних установок, здійснення відкачки фріону, проведення демонтажу холодильних агрегатів та систем подачі повітря у кондиціонерах, проведення демонтажу камер спостереження в системах відео спостереження та проведення демонтажу індивідуальних пристроїв кабельного сполучення у охоронних системах. Вказані роботи орієнтовно можливо провести на протязі 30 діб.

Таким чином позивач не мав реальної можливості в строк з 29.07.2015 р. - дати отримання постанови про відкриття виконавчого провадження до 11.08.2015 р. дати накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення суду виконати наказ Господарського суду Тернопільської області, оскільки вказане виконання потребує тривалішого терміну часу та значних зусиль, відтак постанова ВП №48182590 від 11.08.2015 р. підлягає скасуванню. Відповідачем вказані обставини не були взяті до уваги та не було опрацьовано необхідності їх застосування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.41, ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 року у справі № 819/2360/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 31.10.2016 року.