Справа № 753/10402/16-а
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-а/753/514/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районні м. Києва (далі по тексту УПФУ в Дарницькому районі м. Києва) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, у якому просить визнати протиправними дії управління щодо відмови йому у призначенні пенсії, зобов`язати управління призначити йому пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку з дати звернення, а саме з 19.02.2016 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є особа, яка являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році ІІ-ї категорії. Статус ліквідатора вказаної аварії він отримав у зв`язку з тим, що в 1986 році в період з 07.05.1986 року по 12.05.1986 року з основного місця роботи у Київському автотранспортному підприємстві 11161 «Київвантажавтотранс» (на даний час «Київське автотранспортне підприємство 13054») відряджався в зону відчуження для виконання робіт по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. 19 лютого 2016 року по досягненню пільгового пенсійного віку він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, після перевірки поданих ним документів на підтвердження роботи в зоні відчуження, йому було відмовлено у призначенні вказаної пенсії з підстав відсутності достатніх та допустимих документів. Вважає, що такі дії відповідача є неправомірними та просить позов задовольнити.

02 серпня 2016 року відповідач надіслав суду письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволення позову, посилаючись на те, що 22.01.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При аналізі поданих позивачем для призначення пенсії документів встановлено відсутність у останнього права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Листом УПФУ від 27.01.2015 року №500/06 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах та надано відповідь. 19 лютого 2016 року позивач повторно звернувся з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку та додав до заяви копію паспорта та ідентифікаційного номеру. Інших документів на підтвердження права на призначення даного виду пенсії ОСОБА_1 не надано. Оскільки позивач не надав встановлені законодавством документи на підтвердження свого права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, УПФУ правомірно відмовило в призначення йому пенсії. Не погоджуючись з рішенням відповідача ОСОБА_1 23 березня 2015 року звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва призначити йому пенсію на пільгових умовах. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2015 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволені позову на підставі відсутності у позивача довідки Ф-122 та інших первинних документів, які б підтверджували те, що позивач перебував в зоні відчуження в якості ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році у період з 07.05.1986 року по 12.05.1986 року Дана постанова суду не оскаржувана позивачем в апеляційному порядку та набрала законної сили. Під час розгляду повторного звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії від 19.02.2016 року, управлінням встановлено відсутність довідки Ф 122, та будь-яких інших додаткових первинних документів, які б підтверджували періоди роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та листом №1394/06 від 02.03.2016 року відмовило в призначені позивачу пенсії. Вважає дії управління правомірними та просить у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог (а.с. 82-85).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2016 року замінено неналежного відповідача УПФУ в Дарницькому районі м. Києва належним відповідачем Лівобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту відповідач). А ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року справу прийнято до свого провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача в свою чергу надала заперечення проти позову, у яких просила відмовити у його задоволені.

За відсутністю заперечень позивача, його представника та представника відповідача розгляд справи здійснюється судом у передбаченому ст. 122-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) порядку письмового провадження, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 р. №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, ІІ-ї категорії, про що Київською міською державною адміністрацією видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.12.2014 р. (а.с. 11).

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме статтею 55, передбачено, що пенсія призначається на пільгових умовах особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів із зниженням віку на 10 років, які працювали у1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів із зниженням віку на 8 років.

В січні 2015 року по досягненню пільгового пенсійного віку позивач звернувся до УПФУ в Дарницькому районі м. Києва із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, проте листом управління № 500 від 27.01.2015 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком (а.с. 53).

23 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до УПФУ в Дарницькому районі міста Києва про призначення пенсії на пільгових умовах (а.с. 51-52) та за наслідком розгляду даної справи постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року, яка не була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 50).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, відповідно до мотивувальної частині зазначеної постанови від 08 квітня 2015 року, суд посилався на те, що відсутня довідка Ф-122 та інші первинні документи, які б підтверджували те, що позивач перебував в зоні відчуження в якості ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році в період з 07.05.1986 року по 12.05.1986 року, й що ним не спростовується.

04 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту його роботи в зоні відчуження в якості ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС у період з 07.05.1986 року по 12.05.1986 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2015 р. заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав наявного спору про право та роз`яснено заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (а.с. 38).

19 лютого 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах проте листом УПФУ в Дарницькому районі №1394/06 від 02.03.2016 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком (а.с. 21).

Відповідно до п. 2-1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (зі змінами) (далі по тексту - Порядок) до заяви про призначення пенсії додається довідка форми (Ф-122), або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт, об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надані документи, які вже були предметом розгляду у суді та їм надана правова оцінка суду.

Так, позивачем при повторному зверненні до відповідача з заявою про встановлення пенсії на пільгових умовах не надано довідку Ф 122 або довідку військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації аварії на ЧАЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт, об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до вимог Порядку, а тому відповідач діяв в межах наданих йому повноважень у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Оскільки позивач, як на підставу задоволення заявлених позовних вимог, посилається на докази, які вже були предметом дослідження судом та їм надана правова оцінка, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись стст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.