Справа № 804/3736/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2016 р. Справа № 804/3736/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідачаОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідністю «Дніпрокрансервіс» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
14.06.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідністю «Дніпрокрансервіс» з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 31.08.2016 року: визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення:
Представник позивача у судовому засіданні пояснив обставини справи таким чином, як про це зазначено вище, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити повністю. При цьому, слід наголосити на тому, що ТОВ «Дніпрокрансервіс» надавало суду і свої додаткові пояснення щодо встановлених в ході перевірки порушень.
Так, зокрема, за поясненнями від 10.08.2016 року товариство зазначило, що підприємство взяло в оренду автомобілі у своїх співробітників, які використовувались у виробничій діяльності. Автомобілі відділу постачання використовувались для поїздок до постачальників металопрокату та інших матеріалів (інструменти, розхідні частини електроди, відрізні круги тощо) для візуального огляду предмету та купівлі. Також авто начальників цехів використовувались для поїздок до контрагента ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» (далі ПАТ «АМК»), у звязку із тим, що в цьому періоді 2014 року на сході України відбулись військові дії, велика частина співробітників ПАТ «АМК» звільнились та виїхали з країни. Тому, позивач відправив начальників цехів з робітниками, які виготовлювали продукцію та які розробляли креслення в Алчевськ для контролю монтажу металоконструкції. На контрольно-пропускних постах представниками незаконних збройних формувань в них вилучались запрошення до ПАТ «АМК». На кожне відрядження водіям надавались талони на паливо за нормою витрат автомобіля на 100 км. З цієї підстави у водіїв, навіть теоретично не може бути перевитрат палива. Цю інформацію товариство надавало відповідачу листом від 26.02.2016 року, втім, вона була залишена без уваги. Також протягом 2014 року ПАТ «АМК» було відвантажено 560 т металоконструкцій на суму 6,7 млн. грн. та обладнання на 11,3 млн. грн., а всього продукції на загальну суму 18 млн. грн. Крім того, на підприємстві в 2014 році працювала визначена кількість робітників, сплачувались необхідні податки. За договорами з іншими контрагентами-постачальниками ТОВ «Логан Груп», ТОВ «Промі-Лайт», ТОВ «Стіл-Інвест», ТОВ «Зет Трейд», ТОВ «Праймері Сервіс» вся придбана продукція була списана у виробництво та в подальшому реалізована третім особам.
Додатково 12.09.2016 року ТОВ «Дніпрокрансервіс» пояснило суду, що відповідач зробив хибні висновки щодо відсутності у товариства договорів про відступлення права вимоги. При цьому, по веденню податкового обліку у позивача порушень не встановлено, що підтверджується і самим актом перевірки. Стосовно збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб позивач пояснив, що податкова наполягає на тому, що списання паливно-мастильних матеріалів має відбуватись не інакше як за нормами наказу Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998 року. Однак, на думку позивача, така точка зору також є помилковою, бо чисельні судові рішення з цього приводу наголошують на необовязковості застосування цього наказу, внаслідок того, що він всупереч нормам Указу Президента України не пройшов державної реєстрації в Міністерстві юстиції України. Тим більше, що списання палива повинно відбуватись не за запланованими нормами і коефіцієнтами, а за фактичним розходом палива.
Представник відповідача під час судового засідання заперечував проти задоволення цього адміністративного позову та зазначив, що висновки акту перевірки є правомірними, а доводи платника податків не спростовують самого факту зазначених порушень, не є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень. Крім того, на думку податкового органу, позивачем не надано документів, які б спростовували факти встановлених порушень. Тому, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.
Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення розглядуваного адміністративного позову у повному обсязі з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 26.10.2015 року по 04.12.2015 року на підставі направлень від 26.10.2015 року №1230, №1231, №1232, №1245, №1264, виданих Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, службовцями інспекції була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Дніпрокрансервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.
Хід та результати проведеної перевірки фіксувались в акті перевірки від 11.12.2015 року за №2981/04-62-22-02/36573894.
За відомостями з акту в ході перевірки відповідачем було встановлено відображення ТОВ «Дніпрокрансервіс» в бухгалтерському та податковому обліку взаємовідносин з контрагентами-постачальниками: ТОВ «Зет Трейд», ТОВ «Промі-Лайт», ТОВ «Стіл-Інвест», ТОВ «Праймері Сервіс», ТОВ «Логан Груп» щодо придбання металопрокату в асортименті, послуг з сортування ділових відходів виробництва та з очистки металопрокату, що не спрямовані на настання реальних правових наслідків.
До перевірки були надані видаткові, податкові накладні, акти виконаних робіт по взаємовідносинам зі вказаними контрагентами на загальну суму 3357976,02грн., у тому числі ПДВ 559662,67грн., акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні (ТТН), шляхові листи по транспортних засобах, копії договорів із контрагентами-постачальниками.
Перевіркою встановлено, що надані ТОВ «Дніпрокрансервіс» акти виконаних робіт, ТТН складені з порушенням встановленого порядку: не містять обов'язкових реквізитів, зокрема, обсягу, змісту наданих послуг, прізвища відповідальних осіб або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, адреси навантаження, розвантаження товару. Також було встановлено, що вказані підприємства мають незначну кількість трудових ресурсів; відсутність основних фондів, виробничого та торгівельного обладнання, транспортних засобів, складських та офісних приміщень; наявність порушених кримінальних справ стосовно діяльності деяких з них ТОВ «Промі-Лайт», ТОВ «Зет Трейд». Також була встановлена наявність в ланцюзі формування податкового кредиту «ризикових» підприємств, які не виконують своїх податкових обовязків та стосовно діяльності яких порушено кримінальні справи, а за даними податкової звітності не встановлено походження товарів.
З урахуванням цього, податковий орган прийшов до висновку про неможливість здійснення позивачем підприємницької діяльності, нереальність проведених господарських операцій за відсутності трудових та матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень.
Крім того, перевіркою встановлено, що товар, придбаний ТОВ «Дніпрокрансервіс» згідно з наданими документами у постачальників ТОВ «Зет Трейд», ТОВ «Промі-Лайт» та ТОВ «Стіл-Інвест» на загальну суму - 1672526,00грн., у тому числі ПДВ - 278754,33грн., використано ним у власній господарській діяльності та відображено в регістрах бухгалтерського обліку за рахунком 20 «Виробничі запаси». На думку податкового органу, він є безоплатно отриманим, тому відповідно до норм податкового законодавства підлягає відображенню у складі інших доходів підприємства.
За твердженнями відповідача у період з квітня по грудень 2014 року товариством було надано додаткове благо у вигляді компенсації вартості використаного пального для автомобілів фізичним особам працівникам підприємства інженеру виробничого відділу ОСОБА_5, заступнику начальника договірного відділу ОСОБА_6, начальнику механоскладального цеху ОСОБА_7, начальнику цеху металоконструкцій ОСОБА_8, ОСОБА_3 на загальну суму 167612,21грн. До перевірки були надані договори на реалізацію металопродукції протягом 2013 2014 років, укладені з ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат». Втім, до перевірки були надані лише шляхові листи по транспортних засобах, а не надані акти списання пально-мастильних матеріалів чи інші документи, які б підтверджували використання пального робітниками підприємства у виробничій діяльності підприємства. При цьому за його твердженнями шляхові листи були заповнені з порушенням вимог наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 року №43 «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті».
У результаті проведеної перевірки податковий орган прийшов до висновків про порушення товариством вимог чинного податкового законодавства, а саме:
- пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.135.1, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.4, п.137.10 ст.137, пп.139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, ТОВ «Дніпрокрансервіс» було занижено податок на прибуток всього на суму 934191,00грн., у тому числі за 2014 рік на суму 934191,00грн.;
- пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, абз. 1 п.46.1 ст.46, п.49.1 та п.49.2, пп.49.18.2, п.49.18 ст.49, ст.51 гл.2 та пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України за подання з недостовірними відомостями податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку за формою 1ДФ за 2 кв. 2014 року, 3 кв. 2014 року та 4 кв. 2014 року.
Втім, отримавши акт перевірки, товариство не погодилось із твердженнями та висновками відповідача, викладеними в цьому акті перевірки, надало свої заперечення від 18.12.2015 року №670/12, які не були враховані відповідачем та листом від 25.12.2015 року №3695/10/04-62-22-02 порушення, встановлені перевіркою, залишені без змін.
На підставі акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:
Проте, позивач не погодився із нарахованими сумами та такими рішеннями податкового органу, тому оскаржував їх в адміністративному порядку до вищестоящих органів податкової інспекції.
Так, рішенням від 21.03.2016 року №1686/10/04-36-10-01-09 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області скарга позивача залишена без задоволення, а вказані податкові повідомлення-рішення без змін.
Рішення ДФС України про результати розгляду скарги товариства на податкові повідомлення-рішення від 31.05.2016 року було направлено на адресу ТОВ «Дніпрокрансервіс» та отримано ним, про що свідчить копія конверта у матеріалах справи.

Після отримання вищевказаного рішення ДФС України позивач звернувся до суду із розглядуваним адміністративним позовом, не погоджуючись із висновками акту перевірки, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 29.12.2015 року №, №, № в повному обсязі.

При цьому, у своїх уточнених позовних вимогах ТОВ «Дніпрокрансервіс» зазначило, що лише 29.07.2016 року воно отримало від податкової інспекції податкові повідомлення-рішення від 15.06.2016 року за № на загальну суму 1001737,50грн. та за № на загальну суму 1270086,00грн. Натомість за вимогами п.5 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015 року (далі Порядок №1204), якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобовязання зменшується, то складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобовязання.

Тобто, відповідач мав скасувати попередні податкові повідомлення-рішення та надати позивачу новоприйняті податкові повідомлення-рішення зі зменшеною сумою податкових зобовязань. При цьому за п.7 Порядку №1204 зробити це він мав протягом трьох робочих днів з моменту отримання рішення про результати розгляду повторної скарги. А оскільки своєчасно вимоги Податкового кодексу України та Порядку №1204 виконані не були, то склалася ситуація, коли попередні податкові повідомлення-рішення ще мали чинність на момент їх судового оскарження. Тому, позивач змушений був первинно оскаржувати рішення відповідача, які на цей час вже є скасованими, а з уточненням позовних вимог від 31.08.2016 року оскаржує вже наново прийняті податкові повідомлення-рішення від 15.06.2016 року за №, № та чинне податкове повідомлення-рішення від 29.12.2015 року №.

Відтак, спір між сторонами виник з приводу правомірності/протиправності винесених за результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 15.06.2016 року за №, № та чинного податкового повідомлення-рішення від 29.12.2015 року за №. З приводу чого суд зазначає таке.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст.75 Податкового кодексу України (в редакцій чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

За положеннями п.85.2, п.85.4, п.85.8 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

При встановленні факту здійснення господарської операції, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (у відповідній чинній на момент проведення перевірки редакцій) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно п.2 ст.3 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності на формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення кожної господарської операції.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз вказаних норм показує, що лише в разі фактичного здійснення господарської операції документ може вважатися первинним та тим самим підтверджувати реальність проведення такої господарської операції. Тому, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. А для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, яка має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Також Виший адміністративний суд України листом «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» від 02.06.2011 року №742/11/13-11 та листом «Щодо підтвердження даних податкового обліку» від 01.11.2011 року №1936/11/13-11 наголошує на тому, що підставою права на податкові витрати та податковий кредит з ПДВ є: по-перше, реальність здійсненого платником податків придбання товарів, робіт, послуг, у звязку з чим ці витрати й були понесені, та, по-друге, належне оформлення таких операцій первинними документами бухгалтерського обліку та іншими документами.

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Під час судового засідання було встановлено, що на підтвердження реальності проведених господарських операцій позивач надав контролюючому органу під час перевірки необхідні первинні документи, складені відповідно до вимог чинного законодавства щодо їх форми, а також ці документи є наявними в матеріалах справи, належність їх була встановлена під час судового розгляду справи.

За поясненнями позивача щодо встановленої безнадійної (сумнівної) кредиторської заборгованості всього на суму 1614946,04грн. по TOB ТК «Верона» - 1385946,04грн., ТОВ «Дніпро-Стар» - 229000,00грн., то обидва контрагенти відступили право вимоги своєї заборгованості третім особам, а саме: TOB ТК «Верона» уклало 12.05.2014 року договір №147-У про відступлення права вимоги, за яким до ТОВ «ДЗКЗМ «Дніпрокран» перейшло право вимоги боргу на 1385946,04грн., а ТОВ «Дніпро-Стар» уклало договір про відступлення пава вимоги (цесії) №134-У від 14.01.2013 року, за яким право вимагати оплати 229000,00грн. належить ТОВ «ДЗСК та HO «Днепросгальпром». Копії відповідних договорів про відступлення права вимоги містяться в матеріалах справи. Таким чином, висновок відповідача про неправомірно занижені доходи на загальну суму 1614946,04грн. є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності, спростовується наданими позивачем доказами.

Також в ході перевірки було встановлено здійснення фінансово-господарської діяльності позивача з постачальниками товарів/послуг, що мають ознаку сумнівності, зокрема з ПП «Агротех-Дніпро». Однак, під час адміністративного оскарження державна фіскальна служба визнала, що висновки акта перевірки стосовно взаємовідносин з ПП «Агротех-Дніпро» не відповідають вимогам чинного законодавства та є передчасними.

Крім того, відповідач посилається на попередній акт перевірки позивача з ТОВ «Промі-Лайт» та робить висновок, що неправомірно віднесено до складу витрат сума в розмірі 584105,00грн. Втім, не приймає до уваги той факт, що позивачем було оскаржене податкове повідомлення-рішення, винесене за результатами цього попереднього акту, та Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийняте рішення по справі №804/3964/15 від 03.06.2015 року про визнання протиправним та скасування у повному обсязі цього податкового повідомлення-рішення. Таким чином, взаємовідносини позивача з цим контрагентом у перевіряємий період вже були предметом судового розгляду та рішення суду з цього приводу набрало законної сили.

За твердженнями відповідача віднесення позивачем до складу витрат по операціях з ТОВ «Стіл-Інвест» суми у розмірі 466666,67грн. було безпідставним. При цьому, перевіряючими не було прийнято до уваги первинні документи (договори, видаткові накладні, товарно- транспортні накладні, акти приймання-здачі виконаних робіт, податкові накладні). Втім, вони підтверджують свою точку зору виключно на підставі акту ДПІ у Шевченківському районі м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Стіл-Інвест»», згідно якого цим контрагентом не підтверджена реальність здійснення господарських відносин із платниками податків за березень 2014 року. Втім, висновки іншого акту перевірку не є первинними документами, які можуть враховуватись при перевірці реальності проведених господарських операцій.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Зет Трейд», то в акті перевірки податкова інспекція зазначає про безпідставність віднесення до складу витрат суми у розмірі 630833,33грн. При цьому, відповідач також ігнорує надані позивачем первинні документи (договір, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні). Свою аргументацію він зводить до наявності кримінальної справи, по якій відсутній вирок суду, що набрав законної сили. Тобто, висновок ДПІ про недоведеність фактичного отримання товарів/послуг від контрагентів ТОВ «Зет Трейд», ТОВ «Стіл-Інвест», ПП «Агротех-Дніпро» та ТОВ «Промі-Лайт», неправомірність їх включення до складу валових витрат є безпідставним, необґрунтованим.

На момент здійснення правочинів з позивачем, всі контрагенти були зареєстровані в ЄДР платників податків, мали податковий номер, печатки, рахунки в банках, були зареєстровані як платники ПДВ, тобто мали весь необхідний обсяг прав та обовязків юридичної особи, їх реєстрацію не було скасовано, свідоцтва про державну реєстрацію та про реєстрацію платників податків на час здійснення цієї операції не було анульовано. Проводити більш глибоку перевірку своїх контрагентів Позивач не має ані можливостей, ані відповідних повноважень.

Щодо встановлених порушень по ПДВ, то відповідач стверджує, що перевіркою встановлено завищення податкового кредиту на суму 712000,00грн. Свою аргументацію він зводить до здійснення позивачем фінансово-господарської діяльності з тими ж контрагентами (ПП «Агротех-Дніпро», ТОВ «Праймері Сервіс», ТОВ «Стіл-Інвест», ТОВ «Зет Трейд»), які на його думку мають ознаки фіктивності. Втім, позивач надав необхідні первинні документи та під час судового засідання була встановлена реальність проведених господарських операцій.

Також відповідач посилається на акт ДПІ у Шевченківському районі м. Києва «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Праймері-Сервіс» щодо підтвердження господарських операцій». Проте, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що правове значення мають факти здійснення господарських операцій безпосередньо між учасниками цих операцій, на підставі яких сформовані дані податкового обліку. Відносини між учасниками попередніх господарських операцій щодо постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на факт реальності господарських операцій, вчинених між останнім платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Також акт перевірки містить посилання на взаємовідносини позивача з ТОВ «Логан Груп». З аналізу податкової звітності, якого податковим органом встановлений факт «маніпулювання» податковою звітністю, а саме: ДПІ не змогла встановити походження товару, який в подальшому був реалізований позивачу.

Крім того, відповідач зазначає на те, що до перевірки не надані документи, що підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічну документацію, яка встановлює вимоги до його якості. Враховуючи наведену вище інформацію, для перевірки не надані документи, що підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічну документацію, яка встановлює вимоги до його якості, та не надано паспорти та сертифікати якості.

Проте, діючим законодавством не передбачено вимог стосовно обовязкової сертифікації (оформлення сертифікатів відповідності) щодо товару, який постачався позивачу згідно договору. Документи, які підтверджують якість товару, за своїм змістом взагалі не можуть доводити або спростовувати факт самої поставки, оскільки містять інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам.

З огляду на вищезазначене, перевіряючими зроблений висновок, що надані документи, на підставі яких до складу податкового кредиту включено суми ПДВ по операціях з отримання послуг/придбаних контрагентами позивача, не можуть бути достатнім підтвердженням того, що у процесі надання цих послуг/товарів, підприємствами-виконавцями були проведені певні роботи, та встановлена відсутність факту реального здійснення господарських операцій з придбання товарів.

Однак, у судовому засіданні ці твердження не знайшли свого підтвердження.

Крім того, придбаний від контрагентів товар металопрокат ТОВ «Дніпрокрансервіс» підготував та списав у виробництво, в подальшому реалізував в готових виробах на адресу ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» та ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського», на підтвердження чого надані відповідні документи, а саме: договори, додаткові угоди, специфікації, видаткові накладні, довіреності, товарно-транспортні накладні тощо. Таким чином, висновок перевіряючих про відсутність фактичного здійснення господарської операції є безпідставним, не відповідає дійсності та спростовується вищезазначеними документами.

Стосовно податку на доходи фізичних осіб, то обставини справи свідчать про те, що позивачем були взяті в оренду легкові автомобілі (переважно у співробітників), які використовувалися у господарській діяльності підприємства. Пунктом 9 договору оренди автомобіля передбачено, зокрема обовязок позивача здійснювати за власний рахунок заправку автомобіля паливно-мастильними матеріалами у період використання автомобілів.

Орендовані автомобілі використовувалися у тому числі і для виконання відряджень в інші міста України, про що складені відповідні документи. При цьому позивачем велись шляхові листи по списанню паливно-мастильних матеріалів. Також суд приймає до уваги і додаткові пояснення позивача щодо оренди автомобілів, про що викладалось вище.

З аналізу вищенаведених норм права та наявних у справі первинних документів можна зробити висновок, що всі первинні документи, надані позивачем, відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не викликають сумнівів щодо їх достовірності та підтверджують фактичне здійснення господарської операції між сторонами по придбанню товару. Тобто, право нарахування податкового кредиту ТОВ «Дніпрокрансервіс» підтверджується як податковими накладними, так і іншими первинними документами.

Вищий адміністративний суд України від 02.06.2011 pоку №742/11/13-11 у своєму листі зазначив таке. Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити обставини, за якими всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції у нього відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску).

Однак, таких відомостей під час перевірки встановлено не було.

Також згідно ухвали ВАСУ від 12.02.2014 року по справі №К/9991/48350/12, №К/9991/48339/12, №К/9991/54260/12 важливим є зясування обставин щодо прояву платником розумної обережності при укладенні договорів зі спірними постачальниками. Адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду. При цьому свідоцтво про державну реєстрацію та наявність реєстрації постачальника в органах податкової служби не характеризують підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників. А відтак доказами прояву розумної обережності слугують не лише установчі документи та витяги з Єдиного державного реєстру, але й обґрунтування мотивів вибору контрагента, обставин укладення та виконання договорів, перевірка ділової репутації контрагента, повноважень осіб, що діють від імені підприємства. Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, під час судового розгляду цієї адміністративної справи суд встановив належність первинних документів та реальність проведених господарських операцій. А доводи відповідача не знайшли свого підтвердження. Тому, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені внаслідок встановлених порушень та за результатами адміністративного оскарження, є протиправними, як і нараховані ними суми грошових зобовязань та штрафних (фінансових) санкцій. Таким чином, цей адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Що стосується вирішення питання про судовий збір, то суд зазначає, що на підставі ст.ст.87, 94 КАС України, положень Закону України «Про судовий збір», сплачена ТОВ «Стальмонтажремонт» сума судового збору у розмірі 37790,02грн. (платіжне доручення №1830 від 09.06.2016 року) підлягає поверненню позивачу у повному обсязі з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління у Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 15.06.2016 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, від 29.12.2015 року №.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідністю «Дніпрокрансервіс» з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 37790,02грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 19 вересня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1