Справа № 813/1028/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року справа № 813/1028/16

14 год. 57 хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області), в якому з врахуванням уточнень позовних вимог просить суд визнати протиправними дії юридичної особи з назвою «Городоцька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області», які виразились у формуванні податкової вимоги №2050-13 від 30.12.2015 на підставі даних інформаційної системи (далі - ІС) «Податковий блок», яка не має комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю (порушення ст.8 Закону України «Про захист інформації в інформаціно-телекомунікаційних системах»).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно сформував податкову вимогу №2050-13 від 30.12.2015 про стягнення з позивача грошових коштів у сумі 2127,87грн. Позивач зазначає, що станом на час розгляду справи податковий борг у нього відсутній. Крім того, 30.10.2014 рішенням Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області анульовано його свідоцтво платника єдиного податку, а тому в позивача відсутній статус платника податків. На думку позивача, юридична особа з назвою «Городоцька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області» не набула функцій контролюючого органу, у зв'язку з порушенням процедури реєстрації вказаного державного органу. А тому, вказана юридична особа не наділена повноваженнями для формування оскарженої податкової вимоги. Позивач також заперечує проти використання відповідачем даних ІС «Податковий блок», яка не має комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю, що є порушенням ст.8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах».

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Заперечення обґрунтовані тим, що Городоцька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законодавством порядку, що підтверджується, зокрема відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №209-01-11/213, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 26.11.2014. Відповідач зазначає, що відповідно до вимог п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України (далі - ПК України) він наділений повноваженнями для формування податкової вимоги, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання у встановлені законодавством строки. З огляду на наявність у позивача узгодженої та не сплаченої у встановлені строки суми грошового зобов'язання у розмірі 2127,87грн., відповідачем правомірно сформована та направлена позивачу податкова вимога №2050-13 від 30.12.2015. Відповідач також вважає правомірним використання даних ІС «Податковий блок», як такої, що введена в експлуатацію відповідно до наказу Державної податкової служби України від 24.12.2012 №1197.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце розгляду справи, проте, подав заяву про розгляд справи без його участі. В судових засіданнях, в яких брав участь представник відповідача, проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Позивач - ОСОБА_2 30.08.2006 зареєстрована Мостиською РДА Львівської області як фізична особа-підприємець, перебуває на податковому обліку в Мостиському відділенні Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з 30.08.2006.

Згідно з рішенням Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 30.10.2014 №1130/10/17-01 анульовано свідоцтво платника єдиного податку ОСОБА_2 №00001024 від 30.08.2006.

30.12.2015 відповідачем сформована податкова вимога №2050-13, згідно з якою станом на 29.12.2015 сума податкового боргу платника податків ОСОБА_2 за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 2127,87грн., в тому числі 46,86грн. - земельний податок та 2081,01 - єдиний податок з фізичних осіб.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо формування вказаної вимоги позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Оцінюючи доводи позивача про порушення процедури державної реєстрації Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація новоутвореного та утвореного в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення центрального органу виконавчої влади як юридичної особи здійснюється у триденний строк з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України про призначення керівника відповідного центрального органу виконавчої влади.

Для здійснення державної реєстрації керівник центрального органу виконавчої влади або уповноважена ним особа подає державному реєстратору заповнену реєстраційну картку на здійснення державної реєстрації юридичної особи.

Документи для здійснення державної реєстрації новоутвореного та утвореного в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення центрального органу виконавчої влади як юридичної особи подаються державному реєстратору за місцезнаходженням органу, що прийняв рішення про утворення центрального органу виконавчої влади, а у разі визначення місцезнаходження утвореного центрального органу виконавчої влади - за вказаним місцезнаходженням.

Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня після отримання належних документів вносить запис про здійснення державної реєстрації центрального органу виконавчої влади як юридичної особи та повідомляє про це органи статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України.

Протягом 24 годин, крім вихідних та святкових днів, після отримання державним реєстратором від органів статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України даних про взяття на облік юридичної особи державний реєстратор оформляє та видає (надсилає поштовим відправленням з описом вкладення) керівнику центрального органу виконавчої влади або уповноваженій ним особі виписку з Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для проведення державної реєстрації юридичної особи, без розгляду зобов'язаний перевірити ці документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, які передбачені частиною першою статті 27 вказаного Закону.

Підставами для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи є: невідповідність відомостей, які вказані в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації юридичної особи, відомостям, які зазначені в документах, що подані для проведення державної реєстрації юридичної особи; невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 Закону; порушення порядку створення юридичної особи, який встановлено законом, зокрема: наявність обмежень на зайняття відповідних посад, встановлених законом щодо осіб, які зазначені як посадові особи органу управління юридичної особи; невідповідність відомостей про засновників (учасників) та кінцевого вигодоодержувача (вигодоодержувачів) юридичної особи відомостям щодо них, які містяться в Єдиному державному реєстрі; наявність обмежень щодо вчинення засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженою ними особою юридичних дій, які встановлені абзацом четвертим частини другої статті 35 Закону; наявність в Єдиному державному реєстрі найменування, яке тотожне найменуванню юридичної особи, яка має намір зареєструватися; використання у найменуванні юридичної особи приватного права повного чи скороченого найменування державного органу або органу місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичного державного найменування, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України; невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону щодо найменування окремих видів юридичних осіб (банк, кредитна спілка, недержавний пенсійний фонд тощо); встановлена іншими законами заборона використання у найменуванні юридичної особи певних термінів, абревіатур, похідних термінів.

Відмова у проведенні державної реєстрації юридичної особи з інших підстав не допускається (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»).

Суд встановив, що Городоцька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області 24.11.2014 зареєстрована реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Львівської області як юридична особа з ідентифікаційним кодом №39508975, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №209-01-11/213, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 26.11.2014.

Суд вважає, що права та охоронювані законом інтереси позивача не порушено внаслідок вчинення вказаних реєстраційних дій.

З огляду на вказане, доводи позивача про порушення, на його думку, процедури державної реєстрації Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, які, в свою чергу, позбавляють відповідача функцій контролюючого органу, є безпідставними та необґрунтованими.

Оцінюючи доводи позивача щодо відсутності у Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області повноважень для формування податкової вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.3.1 п.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №576, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Підпунктом 2.2 вказаного Порядку передбачено, що податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених вказаним Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновків про те, що відповідач наділений повноваженнями для формування та направлення податкової вимоги, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання у встановлені законодавством строки.

Оцінюючи доводи позивача щодо протиправності використання відповідачем даних ІС «Податковий блок», суд зазначає наступне.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п.62.1.2 п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Відповідно до ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з п.п.72.1.1 ст.72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 вказаного Кодексу, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово - господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до ст.74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до вказаного Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Суд встановив, що ІС «Податковий блок» введена в експлуатацію з 01.01.2013 в органах державної податкової служби всіх рівнів відповідно до наказу Державної податкової служби України від 24.12.2012 №1197.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач правомірно використовує у своїй діяльності дані ІС «Податковий блок», яка належним чином введена в експлуатацію.

Суд також враховує, що позивачем не надано доказів безпідставного внесення інформації до вказаної системи, її помилковості чи не достовірності.

Щодо правомірності формування податкової вимоги №2050-13 від 30.12.2015 суд зазначає таке.

Відповідно до п.15.1 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Суд встановив, що в період з 01.01.2012 по 30.09.2014 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку за ставкою 20% група 2.

Відповідно до п.293.1 ст.293 ПК України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року та у відсотках до доходу.

Згідно з ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня становив 1218грн.

Як вбачається із заяви позивача про застосування спрощеної системи оподаткування, поданої до Мостиського відділення Городоцької ОДПІ 11.01.2012, ОСОБА_2 обрана ставка єдиного податку при переході на спрощену систему оподаткування в розмірі 20відсотків від розміру мінімальної заробітної плати.

З наведеного вбачається, що розмір щомісячної плати по єдиному податку в 2014 році становив 243,60грн.

Відповідно до п.295.1 ст.295 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп сплачують єдиний податок, шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 вказаного Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно з даними інтегрованої картки позивача по єдиному податку з фізичних осіб позивачем не сплачено за 2014 рік позивачу за період січень-вересень 2014 року нараховано до сплати згідно з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування суму в розмірі 2192,40грн. (з розрахунку 243,60грн.*9).

З урахуванням наявної станом на 20.01.2014 переплати у розмірі 111,39грн., на день формування оскарженої податкової вимоги №2050-13 від 30.12.2015 залишок нарахованої та не сплаченої суми до бюджету по єдиному податку з фізичних осіб за 2014 рік становив 2081,01грн.

Згідно з п.п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені вказаним Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених вказаним Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 вказаного Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Згідно з ч.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених вказаним Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до п.299.11 ст.299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених вказаною главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Згідно з п.57.5 ст.57 ПК України фізичні особи - платники податків повинні сплачувати податки і збори, що встановлені вказаним Кодексом, через установи банків та поштові відділення.

У разі якщо зазначені особи проживають у сільській (селищній) місцевості, вони можуть сплачувати податки і збори через каси сільських (селищних) рад або рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків і зборів, форма якої встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність у позивача на день формування оскарженої податкової вимоги №2050-13 від 30.12.2015 узгодженого та не сплаченого у встановлені строки податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб за 2014 рік у сумі 2081,01грн.

З огляду на наведене, суд вважає правомірною податкову вимогу №2050-13 від 30.12.2015 в частині сплати податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб за 2014 рік на суму 2081,01грн.

Відповідно до даних інтегрованої картки позивача по земельному податку за 2014рік позивачем не сплачено борг в розмірі 40,85грн.

В ході судового розгляду відповідачем так і не доведено правомірності нарахування позивачу податкового боргу по земельному податку у розмірі 40,85грн., оскільки не надано доказів підстав виникнення вказаного боргу.

З огляду на наведене, суд вважає протиправною податкову вимогу №2050-13 від 30.12.2015 щодо сплати позивачем податкового боргу по земельному податку за 2014 рік на суму 46,86 грн. (основний платіж 40,85 грн. та пеня 6,01 грн.).

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки визнання протиправними дій відповідача не призведе до відновлення його порушеного права. З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог у відповідності до ч.2 ст.11 КАС України для повного захисту прав позивача та визнати протиправною і скасувати податкову вимогу Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №2050-13 від 30.12.2015 в частині сплати податкового боргу по земельному податку за 2014рік в сумі 46,86грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням наведеного, на користь позивача необхідно стягнути з Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 12,14грн.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати податкову вимогу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №2050-13 від 30.12.2015 в частині податкового боргу по земельному податку в сумі 46 (сорок шість)грн. 86коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 12 грн. 14 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 31 жовтня 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик