Справа № 826/6359/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6359/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ела Групп» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ела Групп» (далі - Позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі - Відповідач, Київська митниця ДФС) у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення № 100250004/2015/000023/2 від 22.10.2015 щодо коригування митної вартості текстильного покриття для підлоги з синтетичних матеріалів, склад 100% поліестер, країна-виробник - Китай, код товару за УКТ ЗЕД - 570503000 отриманого позивачем від продавця компанії TRANS ORIENTAL TRADE, LTD згідно контракту № 02.07/UA.15 від 02.07.2015 та декларації митної вартості № 100250004/2015/093573 від 22.10.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2016 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між компанією «TRANS OMENTAL TRADE, LTD» (Гонконг)(Продавець) і ТОВ «Ела Групп» (Покупець) був укладений контракт № 02.07/UA.15 від 02.07.2015, згідно з яким продавець продає, а покупець приймає та оплачує товар - коврове покриття (виставковий ковролін) (а.с.16-20).

Відповідно до п. 1.1, 2.1, 2.2, 3.1, 4.1, 4.2, 5.2, 5.3, 6.1 вищезазначеного контракту, товар зазначається за найменуванням, кількістю, місцем відвантаження та ціною в додатках до даного контракту, які являються невід'ємною частиною зазначеного контракту. Загальна сума контракту становить 49 000 дол. США., валюта платежу - долар США.

Поставка товару здійснюється партіями, розмір яких узгоджується сторонами та зазначається у додатках. Умови поставки також узгоджуються сторонами у додатках до цього контракту.

Завантаження товару здійснюється зі складу виробника: компанії-виробника «Hebei Longsheng Metals and Minerals Co., LTD», а відвантаження товару здійснюється в порту Циндао, Китайська Народна Республіка.

Покупець сплачує 100% вартості товару, зазначеного в додатках після надходження товару на склад покупця, але не пізніше 180 днів з дати надходження товару на склад покупця.

У відповідності до додатку № 2 від 28.08.2015 до контракту № 02.07/UA.15 від 02.07.2015 сторони погодили поставку партії товару (виставковий ковролін) щільністю 300г/кв.м у кількості 20 080 кв.м. вартістю 12 268 дол. США у 202 рулонах та в контейнері 40 футів (1х40НС) на умовах поставки: CIF Одеса, порт відвантаження - порт Циндао Китай, призначення - порт Одеса Україна, умови оплати: покупець оплачує 100% вартості товару, зазначеного у додатку після надходження товару на склад покупця, але не пізніше 180 днів з дати надходження товару на склад покупця (а.с.22).

В жовтні 2015 на виконання вимог зазначеного контракту та згідно інвойсу від 28.08.2015 № 150828НК, компанією «TRANS OMENTAL TRADE, LTD» здійснено ввезення на митну територію України товару - виставковий ковролін (тонке килимове покриття) для проведення презентацій та інших урочистостей.

За даними інвойсу від 28.08.2015 № 150828НК вартість вказаної партії товару становить 12 268,28 дол. США, в тому числі вартість товару в асортименті 11 783,28 дол. США, вартість фрахту Циндао-Одеса - 450 дол. США і вартість страхування - 35 дол. США), умови поставки CІF Одеса.

З метою здійснення митного оформлення ввезеного в режимі імпорту товару, позивачем, 22.10.2015 до митниці була подана вантажна митна декларація за № 100250004/2015/093573 (далі по тексту - ВМД).

Як зазначено позивачем, митна вартість товару у розмірі 277 376,95 грн. (що в еквіваленті становить 12 268,28 дол. США) у ВМД була визначена за ціною договору, - тобто за «основним методом».

Для підтвердження заявленої митної вартості товару та правильності визначення такої вартості за основним методом, 22.10.2015 декларантом подано до митного органу наступні документи:

- контракт № 02.07/UA.15 від 02.07.2015;

- додаток № 2 від 28.08.2015 до контракту № 02.07/UA.15 від 02.07.2015;

- митну декларацію країни відправлення № Z3109157 від 26.08.2015;

- інвойс № 1515039Х від 28.08.2015 від виробника товару;

- інвойс № 150828НК від 28.08.2015 від продавця товару;

- пакувальний лист б/н від 28.08.2015 від виробника товару;

- пакувальний лист б/н від 28.08.2015 від продавця товару;

- сертифікат походження № G61528 від 28.08.2015;

- прайс-лист від 28.08.2015, завірений Торгово-промисловою палатою країни-

відправника;

- коносамент № QDSM059346 від 31.08.2015;

- страховий поліс № 131780;

- рахунок UFIM0082911 від 15.10.2015;

- міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 5427 від 20.10.2015;

- декларацію митної вартості товарів від 22.10.2015.

Проте, для підтвердження митної вартості товару, апелянтом була висунута вимога позивачу щодо надання останнім впродовж 10 календарних днів додаткових документів згідно ч. 3 ст. 53 зазначеного Кодексу, а саме:

- декларацію митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу (якщо товари не є об'єктом купівлі-продажу);

- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, - якщо рахунок сплачено;

- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні ідентифікації ввезеного товару, - якщо такі наявні;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копію імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - якщо здійснювалося страхування.

У відповідь декларант повідомив митний орган про відсутність можливості надати витребувані документи.

22.10.2015 митним постом «Західний» Київської міської митниці ДФС було прийнято рішення № 100250004/2015/000023/2 про коригування митної вартості товарів, скоригувавши її на рівні 16 064 дол. США за ціною 0,80 дол. США за одиницю продукції (далі по тексту - оскаржуване рішення).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, документи, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товарів, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

У зв'язку з цим, контролюючим органом заявлена митна вартість була визначена за резервним методом та ґрунтується на митній вартості товару, митне оформлення якого вже здійснено за митною декларацією № 125110011/2015/012620 від 04.09.2015, рішення про коригування № 125110011/2015/010203/2 від 04.09.2015.

22.10.2015 товари були випущенні за ВМД № 100250004/2015/093580 у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Не погоджуючись з вищезазначеним оскаржуваним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару не містить належного обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Митним кодексом України (далі по тексту - МК України) (в редакції чинній на момент спору).

Відповідно до ч.1 ст. 49, ч.2 ст. 51 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорт, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.2,3 ст.53 Кодексу, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Правовими положеннями ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо: щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Так, згідно із ч. 1 ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно із ч. 4 та 5 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування. З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

При цьому, ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, аналіз вищезазначених правових положень дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов'язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 10.03.2016 № К/800/36615/15 і № К/8006619/15.

Відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Як зазначено в постановах Верховного Суду України № 21-127а15 від 31.03.2015 та № 21-591а15 від 30.06.2015, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляді цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01.06.2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

В даному випадку, митним органом в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів 100250004/2015/000023/2 зазначено, що: 1) у наданому до митного оформлення страховому полісі від 31.08.2015 №1222482 страхова сума не ідентифікується із сумою, зазначеною в інвойсі від 28.08.2015 № 150828НК із урахуванням загальносвітової практики страхування (110% вартості вантажу). Оскільки, інших умов страхування у наданих документах не зазначено, тому у органу Державної фіскальної служби наявні обґрунтовані сумніви щодо документального підтвердження складових митної вартості, зокрема витрат на страхування; 2) у наданій експортній декларації від 26.08.2015 № Z3109157 зазначений коносамент від 31.08.2015 № QDSM059346. В зв'язку з чим Київською міською митницею ДФС від підприємства були витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає не обґрунтованим висновок апелянта, оскільки декларантом були подані всі необхідні для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ст. 53 МК України, які містять достовірні числові дані та підтверджують митну вартість товарів за ціною договору, що в свою чергу відповідає вимогам МК України, а тому у контролюючого органу не було підстав для коригування митної вартості товарів позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, в даному випадку Київською міською митницею ДФС, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваного рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2016 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.