Справа № 826/2132/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 листопада 2016 року № 826/2132/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сталекс Профі"
до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 19.11.2015, № від 09.02.2016 та № від 09.02.2016
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сталекс Профі" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.11.2015 № , № , № .

01.03.2016 позивачем через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій викладно вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 19.11.2015, № від 09.02.2016 та № від 09.02.2016. Зазначені уточнення прийняті судом.

Позивачу було нараховано податкові зобов'язання за результатами документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014. Підставою нарахування податкових зобов'язань став висновок податкового органу про те, що укладені між позивачем та контрагентами ТОВ "Уот Трейд", ТОВ "ВО "Еко Плюс", ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "НТК Груп" договори не спричиняють реального настання правових наслідків.

Позивач, не погоджуючись з такими висновками податкового органу, зазначає, що у період, який перевірявся податковим органом, мав фінансово - господарські відносини з контрагентами ТОВ "Уот Трейд", ТОВ "ВО "Еко Плюс", ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "НТК Груп", які за твердженням позивача мали реальний характер, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача викладені в письмових запереченнях аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки № 5562/26-58-22-08-17/38316724 від 27.10.2015 інших доводів, крім зазначених у вказаному акті перевірки відповідачем наведено не було.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка Товариство з обмеженою відповідальністю "Сталекс Профі" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт № 5562/26-58-22-08-17/38316724 від 27.10.2015, яким встановлено порушення підпунктів 14.1.27, 14.1.36, 14.1.56 пункту 14.1, пункту 135.1 статті 135, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.10 статті 137, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2255866,00 грн., пункту 187.1 статті 187, пункту 192.1 статті 192, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.2, 201.4, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на суму 1042905,00 грн. та завищення від'ємного значення яке включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24) на суму 37932,00 грн.

19.11.2015 на підставі зазначеного акту прийняті податкові повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 1 564 358,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 521 453,00 грн., № яким зменшено розмір від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2015 року на 37 932,00 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 3 383 799,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 1 127 933,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Головного управління ДФС у м. Києві № 1721/10/26-15-10-06-35 від 29.01.2016 податкове повідомлення - рішення № від 19.11.2015 залишено без змін, податкове повідомлення - рішення № від 19.11.2015 скасоване в частині основного платежу в сумі 741 667,00 грн. та в частині штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 370 834,00 грн. та податкове повідомлення - рішення № від 19.11.2015 скасоване в частині основного платежу в сумі 1 956 240,00 грн. та в частині штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 978 120,00 грн.

09.02.2016 прийняті податкові повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 451 857,00 грн. у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 150 619,00 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 451 857,00 грн. у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 149 813,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сталекс Профі" не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями № від 19.11.2015, № від 09.02.2016 та № від 09.02.2016, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Отже, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші операції платника податків, які відповідно до статті 185 Податкового кодексу України визначені як об'єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.1 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та здійснених витрат до складу валових є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та валових витрат для цілей визначення об'єктом оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та до складу валових витрат навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого адміністративного суду України також визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, при визначенні права платника податків на формування податкового кредиту та валових витрат, судом має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції, при цьому, суд має виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

На підтвердження факту реальності фінансово - господарських відносин з ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "УОТ - ТРЕЙД" позивачем надано копії договорів поставки нафтопродуктів № 01/04 від 10.04.2013 та № 02/11 від 05.11.2012 відповідно до яких постачальник зобов'язується передати у власність покупцю світлі нафтопродукти в строки та на умовах, встановлених в договорі, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість.

Пунктом 1.2 вказаних договорів встановлено, що ціна, загальна кількість, найменування та інші характеристики Товару, що поставляється на умовах даного Договору, вказуються у рахунках-фактурах Постачальника/видаткових накладних/Специфікаціях, що є невід'ємними частинами даного Договору.

Згідно з пунктом 2.1 договорів № 01/04 від 10.04.2013 та № 02/11 від 05.11.2012 поставка товару здійснюється на умовах: ЕХW - нафтобаза постачальника. Адреса нафтобази вказується постачальником у видаткових накладних; СРТ - термінал покупця. адреса терміналу повідомляється покупцем додатково, якщо інше не вказано у рахунках-фактурах постачальника або в інших додатках до даного договору. товар поставляється погодженими сторонами партіями. постачання товару підтверджується накладними документами на товар (видатковими накладними та/або актами приймання-передачі, товарно-транспортними накладними), які підписані представниками обох сторін.

Пунктом 2.4 вказаних договорів встановлено, що товар вважається переданий постачальником і прийнятий покупцем по якості - відповідно до технічних умов та інших нормативно-технічних актів (паспорт, сертифікат заводу-виробника) по кількості - відповідно до товарно-транспортних або накладних документів (накладна та/або акт приймання-передачі) на товар, у відповідності з вибраним базисом поставки товару.

Відповідно до пункту 3.2 договорів № 01/04 від 10.04.2013 та № 02/11 від 05.11.2012 ціна за одиницю товару узгоджується сторонами у відповідності до діючих ринкових цін на момент відпуску товару у відповідній специфікації та підтверджується видатковими накладними на товар, виписаними постачальником.

Таким чином, факт здійснення поставки товару за договорами № 01/04 від 10.04.2013 та № 02/11 від 05.11.2012 має підтверджуватись рахунками - фактурами, видатковими накладними в яких має бути зазначено адресу нафтобази постачальника, специфікаціями, паспортами/сертифікатами заводу виробника.

Позивачем суду специфікацій, паспортів/сертифікатів заводу виробника на товари, який за його твердження був поставлений за вказаними договорами суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості їх надання.

В судових засіданнях та в позовній заяві позивач зазначає про те, що в періоді щодо якого проводилась перевірка мав фінансово - господарські взаємовідносини з ТОВ "НТК ГРУП" за договором № 03/06 від 05.06.2014.

Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору найменування, асортименти, кількість товару обмовляються «Сторонами» у специфікації, що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з пунктом 2.2 договору № 03/06 від 05.06.2014 якість товару, що поставляється, повинна відповідати державним стандартам і технічним умовам на даний вид товару й підтверджуватися сертифікатом якості заводу-виробника товару.

Пунктом 3.6 вказаного договору встановлено, що поставка товару, в межах даного договору, здійснюватись в терміни 3 (трьох) робочих днів, після підписання специфікації до даного Договору, на наступних умовах поставки: EXW - резервуари нафтобази, вказаної у відповідній Специфікації до даного Договору; і/або і/або СРТ - станція або пункт призначення, вказані у специфікації до даного Договору.

Відповідно до пункту 3.11 договору № 03/06 від 05.06.2014 товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості відповідно до умов даного договору і специфікацій до нього, а також відповідно до паспорту якості, виданого заводом-виробником. Постачальник зобов'язується передати транспортній організації, відповідно, паспорт якості (посвідчення про якість) разом з іншими супровідними документами на товар, що надаються для перевезення товару автотранспортом (при умовах поставки товару: СРТ станція або пункт призначення, зазначені у відповідній специфікації до даного договору), або покупцю (при умовах поставки товару: ЕХ/У незалежно від місця передачі товару) в залежності від умов поставок товару, зазначених у відповідних заявках до даного договору.

Згідно з пунктом 3.13 вказаного договору за результатами поставки товару сторонами підписується видаткова накладна про отримання товару, обов'язок по складанню видаткової накладної про отримання товару покладається на постачальника. При цьому видаткова накладна про отримання товару оформляється на підставі даних про кількість товару, зазначених у відповідній специфікації до даного договору.

Отже, у випадку здійснення поставки товару за договором № 03/06 від 05.06.2014 мали бути складені та надані позивачу специфікації, сертифікати/паспорти якості заводу-виробника товару, видаткові накладні.

Позивачем суду сертифікатів/паспортів якості заводу-виробника товару на підтвердження факту отримання товару від ТОВ "НТК ГРУП" суду надано не було, які не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

На підтвердження існування фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ "Виробниче об'єднання "Еко-Плюс" позивачем надано суду копії видаткових накладних, рахунків -фактур, податкових накладних та ТТН.

В наданих суду податкових накладних та рахунках фактурах підставою для складання відповідних документів зазначено договір купівлі - продажу № 13/11/12 від 13.11.2012, водночас позивачем суду копії відповідного договору надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості його надання.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В наданих позивачем суду на підтвердження існування фінансово - господарських взаємовідносин з контрагентами ТОВ "Уот Трейд", ТОВ "ВО "Еко Плюс", ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "НТК Груп" рахунках - фактурах та рахунках на оплату, в графі "Виписав(ла)" міститься підпис скріплений печаткою підприємства, водночас не зазначено даних особи, яка відповідний підпис вчинила та в більшості видаткових накладних в графі "Отримав(ла)" на зазначено даних особи, яка підписала відповідний документ та відповідно отримала товар.

Таким чином надані позивачем суду рахунки - фактури, рахунки на оплату та видаткові накладні складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та з них не вбачається можливим встановити осіб, які їх виписали, а отже вони не можуть беззаперечним доказом отримання позивачем товару від контрагентів ТОВ "Уот Трейд", ТОВ "ВО "Еко Плюс", ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "НТК Груп".

Надані позивачем на підтвердження факт використання товару отриманого від контрагентів ТОВ "Уот Трейд", ТОВ "ВО "Еко Плюс", ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "НТК Груп" у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку документи, а саме, договір № СПМК 02/01/14-1 від 08.01.2014 з додатками, штатний розклад, та подорожні листи, не приймаються судом до уваги з огляду на те, що з зазначених документів у суду відсутня можливість встановити факт того, що відповідні перевезення здійснювались позивачем за рахунок пального отриманого від контрагентів ТОВ "Уот Трейд", ТОВ "ВО "Еко Плюс", ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "НТК Груп".

З огляду на викладене, враховуючи те, що, як було встановлено судом, позивачем не надано достатніх первинних документів, які мали складатися відповідно до умов договорів укладених з контрагентами ТОВ "Уот Трейд", ТОВ "ВО "Еко Плюс", ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "НТК Груп", а надані складені з порушенням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та належних доказів на підтвердження використання товару отриманого, за твердження позивача від зазначених контрагентів, у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження реальності та товарності фінансово - господарських відносин з контрагентами ТОВ "Уот Трейд", ТОВ "ВО "Еко Плюс", ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "НТК Груп", а отже не доведено факт надання виконання робіт та поставки товару.

З урахуванням наведеного, враховуючи те, що позивачем не доведено товарності та реальності господарських правовідносин з контрагентами ТОВ "Уот Трейд", ТОВ "ВО "Еко Плюс", ТОВ "УНК-Десна-Груп" та ТОВ "НТК Груп", суд дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав для формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по взаємовідносинам з зазначеними контрагентами.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов