Справа № 2а/0270/524/12
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2012-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Вінниця

16 березня 2012 р. Справа № 2а/0270/524/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,

представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Тростянецького районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі Тростянецький РЦЗ) до Ладижинської обєднаної державної фінансової інспекції (далі Ладижинська ОДФІ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Вінницька обласна організація Товариства Червоного Хреста України про визнання незаконним та скасування листа-вимоги

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року Тростянецький РЦЗ звернувся в суд з позовом до Контрольно-ревізійного відділу у Тростянецькому районі і м. Ладижин про визнання незаконним та скасування листа-вимоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в ході контрольного-ревізійного заходу щодо цільового та законного використання коштів Фонду встановлено факт дублювання робіт в частині обслуговування одних і тих самих підопічних як працівниками Територіальних центрів так і безробітними, як соціальними робітниками під час виконання громадських робіт, організованих Вінницькою обласною організацією Товариства Червоного Хреста України, що в результаті призвело до безпідставного перерахування коштів позивачем на загальну суму 8946,05 грн. З метою усунення виявлених порушень відповідачем винесено лист-вимогу № 13-27/11 від 06.01.2012 року, яким зобовязано Тростянецький РЦЗ усунути фінансові порушення та недоліки. Проте, з такими висновками фінансової інспекції позивач не погоджується.

Зазначили, що висновки відповідача щодо встановлених перевіркою порушень є тільки субєктивною думкою перевіряючих, так, як встановити «дублювання»робіт в частині обслуговування одних і тих самих підопічних як працівниками територіальних центрів та безробітними, шляхом співставлення актів перевірки обсягів виконання робіт та списків підопічних, яких обслуговували безробітні на посадах соціальних робітників під час оплачуваних громадських робіт, організованих Товариством Червоного Хреста України, зі списком підопічних та соціальних робітників, які їх обслуговували неможливо.

У звязку з вищенаведеним позивач вважає лист-вимогу відповідача безпідставно прийнятим та протиправним, на підставі чого і звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 08.06.2011 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача Вінницьку обласну організацію Товариства Червоного Хреста України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Також вказав на те, що надання благодійної допомоги не суперечить приписам чинного законодавства за умови її передбачення у фінансовому плані.

Представники третьої особи просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Окремо зазначили, що ними вживались всі заходи для надання допомоги одиноким непрацездатним підопічним Товариства Червоного Хреста України, а розбіжності встановлені відповідачем щодо кількості підопічних не відповідають дійсності та спростовуються доказами наданими у судовому засіданні (щоденниками соціальних працівників, реєстрами, відомостями та звітами). Крім того, зазначили, що дублювання робіт в частині обслуговування підопічних взагалі не може мати місця за причини недостатності фінансування в розрахунку на одного підопічного.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами з мотивів, викладених в наданих суду письмових запереченнях (а.с.57), наголосивши на тому, що Ладижинська ОДФІ діяла в межах у спосіб передбачений законодавством, висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, а тому лист-вимога від 06.01.2012 року № 13-27/11 підлягає виконанню позивачем.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статус державної контрольно-ревізійної служби України, її функції та правові основи діяльності визначені у Законі України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні (далі - Закон).

Згідно статті 2 зазначеного Закону головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у субєктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів або використовують державне чи комунальне майно.

У статті 10 Закону визначені права державної контрольно-ревізійної служби, до яких відноситься право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 2.35. Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на IV квартал 2011 року, на підставі направлень від 10.11.2010 року № 35, 36 старшими контролерами-ревізорами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проведена ревізія цільового та законного використання коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у Тростянецькому районному центрі зайнятості за період з 01.01.2009 року по 01.10.2011 року наслідки якої знайшли своє відображення в акті № 13-37/17 від 09.12.2011 року (а.с.5-22).

Під час проведення зазначеної ревізії встановлені фінансові порушення, з яких, зокрема: дублювання робіт в частині обслуговування одних і тих самих підопічних як працівниками Територіальних центрів так і безробітними, як соціальними робітниками під час виконання громадських робіт, організованих Вінницькою обласною організацією Товариства Червоного Хреста України, що в результаті призвело до безпідставного перерахування коштів позивачем на загальну суму 8946,05 грн.

23.12.2011 року позивачем подано заперечення на акт перевірки від 09.12.2011 року (а.с.24-27).

06.01.2012 року Державною фінансовою інспекцією складено висновки на подані заперечення, якими заперечення позивача не прийнято до уваги (а.с.28-36).

З метою усунення встановлених ревізією порушень, відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні, Контрольно-ревізійний відділ у Тростянецькому районі і м. Ладижин направлено на адресу відповідача лист-вимогу від 06.01.2012 року № 13-27/11 про усунення порушень виявлених ревізією.

Серед іншого у даному листі містяться вимоги щодо зобовязання вчинення відповідних дій щодо усунення фінансових порушень та недоліків:

1. опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до матеріальної або дисциплінарної відповідальності винних осіб;

2. відобразити в обліку дебіторську заборгованість за не виконані роботи, не надані послуги. Провести претензійно-позовну роботу з Вінницькою обласною організацією Товариства Червоного Хреста України щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт чи надання послуг. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст.ст.130-136 Кодексу законів про працю України;

3. при складанні фінансової звітності дотримуватись вимог ст. 3 та ст. 11 Закону України № 996 щодо достовірності її складання та надання користувачам правдивої інформації.

Як встановлено у судовому засіданні, акт ревізії від 09.12.2011 року № 13-37/17, у якому вказано про незаконне використання коштів в загальній сумі 8946,05 грн. підписано посадовими особами Тростянецького РЦЗ без застереження.

Оцінюючи обставини, на які посилається позивач як на підстави для скасування оскаржуваної вимоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктами 1 та 3 оскаржуваної вимоги позивача зобовязано: опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до матеріальної або дисциплінарної відповідальності винних осіб; при складані фінансової звітності дотримуватись вимог статті 3 та статті 11 Закону України № 996 щодо достовірності її складання та надання користувачам правдивої інформації.

Суд враховує, що згідно статті 2 Закону, одним із завдань КРУ є, зокрема, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Відповідно до п. 45 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.06 року - у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

З наведеного випливає, що рекомендації КРУ щодо розгляду матеріалів ревізії, аналізу виявлених порушень і розробки заходів з метою недопущення їх у подальшому, розгляду питання про притягнення до відповідальності винних посадових осіб та забезпечення ведення бухгалтерського обліку відповідно до вимог закону, носять характер пропозицій і не породжують негативних прав та обовязків для позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість пп. 1,3 оскаржуваної вимоги, та такими, що предявлені у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Щодо відшкодування коштів по наданій благодійній допомозі, що не передбачена фінансовими планами (дублювання робіт) у сумі 8946,05 грн. (пункт 2 оскаржуваної вимоги) суд буре до уваги наступне.

В ході ревізії Контрольно-ревізійним відділом у Тростянецькому районі і м. Ладижин встановлено, що позивачем дублювались роботи в частині обслуговування одних і тих самих підопічних як працівниками Територіальних центрів так і безробітними, як соціальними робітниками під час виконання громадських робіт, організованих Вінницькою обласною організацією Товариства Червоного Хреста України.

Проте, з такими висновками відповідача суд не погоджується з наступних підстав.

Так, Товариство Червоного Хреста України у своїй діяльності керується Законом України «Про Товариство Червоного Хреста України»від 28.11.2002 року №330 зокрема статтею 9 передбачено сприяння реалізації державних цільових та місцевих (регіональних) програм, спрямованих на охорону здоровя і надання допомоги незахищеним малозабезпеченим верствам населення, співпрацює для виконання цих завдань з іншими організаціями та установами.

Слід мати на увазі, що участь в оплачуваних громадських роботах суттєво відрізняється від інших видів соціальних послуг, коли особа отримує певні блага не надаючи нічого взамін (перепідготовка, оплата вартості навчання), оскільки в цьому разі безробітна особа отримує заробітну плату за використання її праці.

Суд вважає необхідним визначити, що, утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч.1 ст. 68 Конституції України вони є загальнообовязковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобовязань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави.

З вищенаведеного вбачається, що безробітні особи, які не отримують допомоги по безробіттю, залучені до громадських робіт мають право отримати оплату за виконану ними працю. Оплата праці таким особам проводиться Товариством Червоного Хреста України за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який зобовязаний здійснити перерахунок оплати праці для цих безробітних осіб у повному обсязі за умови надання відповідачем інформації Фонду про кількість осіб, які брали участь у оплачуваних громадських роботах, їх заробітну плату та кількість відпрацьованих людино-днів шляхом подання:

- табеля врахування робочого часу;

- розрахунково-платіжної відомості;

- копії платіжної відомості або видаткового касового ордеру;

- акту виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що третьою особою добросовісно виконано вимоги щодо надання Фонду інформації про кількість осіб, які брали участь у оплачуваних громадських роботах за період з січня 2009 року по жовтень 2011 року, їх заробітну плату та кількість відпрацьованих днів шляхом подання документів, які були прийняті позивачем.

З матеріалів справи не вбачається, а представником відповідача не доведено, що надання соціально-побутових послуг підопічним особам соціальними працівниками Товариства Червоного Хреста відбувалось одночасно з працівниками Територіального центру.

Крім того, правомірність надання вищезазначених послуг підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Так, між Тростянецьким РЦЗ та Вінницькою обласною організацією Товариства Червоного Хреста України укладено ряд договорів про організацію та проведення оплачуваних громадських робіт (в періоді, що охоплено ревізією). Згідно предмету якого: Центр зайнятості організовує направлення на громадські роботи осіб, які звернулися до державної служби зайнятості; роботодавець створює тимчасові робочі місця для проведення оплачуваних громадських робіт (а.с.71-72,86-87,97-98,108,119-120,131-132,143,151).

Виконання умов даних договорів, а саме кількість соціальних працівників, підопічних та оплата такої праці, підтверджується:

1. кошторисами витрат на оплату праці безробітних, які не отримують допомоги по безробіттю, направлених на оплачувані громадські роботи за рахунок коштів ФЗДССУВБ (а.с.73,86,98,109,121,133,144,152);

2. порядком розрахунків між сторонами (а.с.74,89,99,110,122,134,145,153);

3. актами перевірки обсягів виконання робіт та витрат на оплату праці безробітних (а.с.76,79,91,93,101,102,112,114,124,126,136,139,148,155,157);

4. табелями обліку використання робочого часу (а.с.77-76, 80-82, 91, 94, 103, 104, 113, 115,125,127,137-138,140,149,156,158-159);

5. даними щодо фактичних витрат на організацію оплачуваних громадських робіт (а.с.83,84,95,96,105,106,116,117,128,129,141,142,147,160,161);

6. актами перевірки цільового використання коштів ФЗДССУВБ (а.с.85, 107, 118, 130, 150,162,174);

7. заявами Товариства щодо фінансування оплати праці тимчасових працівників за рахунок коштів ФЗДССУВБ (а.с.75,90,100,111,123,135,146,154);

8. звітами про роботу молодших сестер-доглядальниць (а.с.163,164-173);

9. щоденниками соціальних робітників (а.с.177-215).

Вказані документи повністю спростовують висновки акту перевірки відповідача щодо кількості доглянутих підопічних соціальними працівниками організацій Червоного Хреста України, а відтак і щодо безпідставності нарахування заробітної плати безробітним у розмірі 8946,05 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 року №1417 затверджено Типове положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (далі - Типове положення №1417).

Територіальний центр провадить свою діяльність на принципах адресності та індивідуального підходу, доступності та відкритості, добровільного вибору отримання чи відмови від надання соціальних послуг, гуманності, комплексності, максимальної ефективності використання бюджетних та позабюджетних коштів, законності, соціальної справедливості, забезпечення конфіденційності, дотримання стандартів якості, відповідальності за дотримання етичних і правових норм.

Згідно пункту 14 Типового положення №1417 для соціального обслуговування (надання соціальних послуг) територіальний центр має право залучати на договірних засадах інші підприємства, установи, організації та фізичних осіб, зокрема волонтерів.

Пунктом 25 Типового положення №1417 визначено, що відділення соціальної допомоги вдома згідно з умовами договору та відповідно до затвердженого графіка, але не менш як два рази на тиждень, забезпечує відвідування громадян, яких воно обслуговує, організовує надання передбачених договором послуг, контролює їх якість, виявляє додаткові потреби, вживає заходів до їх задоволення.

Кількість громадян, яких повинен обслуговувати соціальний працівник, соціальний робітник, обсяг їх роботи визначає завідувач (заступник завідувача) відділення соціальної допомоги вдома з урахуванням стану здоров'я громадянина, який обслуговується, його віку, рівня рухової активності, здатності до самообслуговування, місця та умов проживання, наявності транспортного сполучення, інших факторів, що можуть вплинути на здійснення соціального обслуговування та якість надання соціальних послуг (один соціальний робітник обслуговує шістьох громадян у сільській (приміській) місцевості, інших місцевостях, що не мають транспортного сполучення, у приватному або державному секторі без комунальних зручностей і десять громадян у містах з комунальними зручностями; один соціальний робітник обслуговує двох непрацездатних громадян, яким установлена V група рухової активності) (пункт 23 Типового Положення №1417).

Так, суд зважає на ту обставину, що чинним законодавством не визначено поняття "дублювання робіт". Незрозумілою є логіка та висновки перевіряючих саме щодо поняття дублювання робіт працівниками центру та соціальними робітниками організації Червоного Хреста по догляду за підопічними одинокими людьми похилого віку.

Враховуючи перелік послуг, які надаються Відділенням соціальної допомоги вдома, визначених пунктом 18 Типового Положення №1417 в порівнянні з основними напрямками роботи патронажної сестри-доглядальниці (затверджено Головою обласної організації Товариства Червоного Хреста України від 25.05.1999 року) суд дійшов висновку, що переліки основних напрямків їх роботи суттєво відрізняються. Оскільки робота патронажної сестри-доглядальниці, серед іншого, включає ряд можливих виконуваних робіт по індивідуальному догляду за хворими (інвалідами тощо), які потребують спеціальних медичних навиків, знань, та які входять до послуг притаманних працівникам Територіального центру.

Крім того, з вище наведених документів вбачається, що перевіряючими-ревізорами визначено тривалість відвідування одного підопічного соціальними працівниками Територіального центру та тривалість робочого дня патронажної сестри-доглядальниці, що підтверджує різний час відвідувань та обсяг наданих послуг. Дане вбачається з табелів використання робочого часу, звітів та щоденників соціальних робітників.

З врахуванням обмежених фізичних можливостей підопічних соціальних працівників Територіального центру та соціальних працівників Організацій Червоного Хреста, суд зважає на гарантовані Основним Законом України права людини і громадянина.

Відповідно пункту 6 Порядку використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та здійснення контролю під час організації оплачуваних громадських робіт для безробітних (затвердженого Постановою правлінні Фонду ЗДССУВБ №69 від 16.08.2008 року) центром зайнятості в 2009 році здійснено 4 перевірки, в 2010 році - 6 перевірок, в 2011році - 3 перевірки цільового використання коштів ФЗДССУВБ, наданих Вінницькій організації Товариства Червоного Хреста України на організацію та проведення оплачуваних громадських робіт по догляду за особами похилого віку та інвалідами, результати яких зафіксовано актами перевірки цільового використання ФЗДССУВБ, наданих "Вінницькій обласній організації Товариства Червоного Хреста України" на організацію та проведення оплачуваних громадських робіт, актами перевірки обсягів перевірки виконаних робіт на оплату праці безробітних, які брали участь в оплачуваних громадських роботах в Вінницькій обласній організації Товариства Червоного Хреста України. Фактів нецільового використання коштів Фонду не встановлено.

В акті ревізії від 09.12.2011 року №13-37/17 вищеописані акти не досліджено та не описано. Крім того, висновок про зайво перераховані кошти та про недотримання фінансового і бюджетного законодавства Тростянецьким районним центром зайнятості щодо безпідставного перерахування коштів на оплачувані громадські роботи у сумі 8946,05 грн. не підтверджується за причини відсутності будь-якого посилання перевіряючих та не існування у національному законодавстві поняття "дублювання обсягу робіт" та "дублювання функцій соціальних робітників".

З огляду на викладене, суд критично оцінює висновки відповідача про порушення позивачем пункту 25 Типового положення №1417 щодо тривалості відвідування підопічних соціальними працівниками.

Отже, позовні вимоги в частині скасування пункту 2 вимоги Контрольно-ревізійного відділу Тростянецького району і м. Ладижин від 06.01.2012 року №13-27/11 є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Задовольняючи в цій частині позов, суд виходить із того, що в судовому засіданні представником відповідача не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність висновків, викладених в акті ревізії, а встановленими судом обставинами, поясненнями представника позивача, третьої особи та наданими документами повністю обґрунтовано заявлені позовні вимоги.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачів є обґрунтованими, проте підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. За причини відсутності документально підтверджених витрат здійснених позивачем, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 листа-вимоги Про усунення фінансових порушень та недоліків від 06.01.2012 року № 13-27/11 Контрольно-ревізійного відділу у Тростянецькому районі і м. Ладижин.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дончик Віталій Володимирович