Справа № 607/1402/16а
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Справа № 876/6868/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2016 року по справі № 607/1402/16-а за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив визнати протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому пенсії відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2015 року у справі №1915/19678/12, з врахуванням довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області 21 вересня 2006 року №В-40, без обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 01 січня 2012 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_2 постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно з вимогами п. 2 розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Вказує, що оскільки йому пенсія призначена з 01 листопада 2006 року, тобто до набрання чинності вказаного Закону, обмеження розміру його пенсії десятьма прожитковими мінімумами є незаконним.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, та приймає нову постанову, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та інвалідом другої групи по захворюваннях пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2015 року у справі №1915/19678/2012, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року, та роз'яснена ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2015 року зобов'язано відповідача проводити нарахування та виплату позивачу пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки, виданої управлінням МНС України в Тернопільській області 21.09.2006 року №В-40 із 01 січня 2012 року (а.с.6-17).

Дане рішення звернуто до примусового виконання.

На звернення позивача щодо перерахунку пенсії на виконання рішення суду, відповідач листом від 16 листопада 2015 року №298/В-11 його повідомив, що у листопаді 2015 року йому проведено перерахунок пенсії.

Однак, позивач вказує, що даний перерахунок пенсії відповідач здійснив обмеживши розмір пенсійної виплати десятьма прожитковими мінімумами.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні адміністративного позову виходив з того, що враховуючи дію принципу незворотності в часі, встановлених рішенням суду обставин, суд зазначає, що пенсію позивачу призначено до нарахування та виплати виходячи з заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році, на підставі довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від 21.09.2006 року №В-40, за рішенням суду від 12 травня 2015 року, тобто після набрання чинності першого абзацу пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ '"Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи", а відтак на думку суду, правомірним є поширення на спірні відносини позивача та органів УПФУ щодо здійснення пенсійних виплат, положень статті 2 розділу І Загальних положень Закону України '"Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи", якими встановлене обмеження максимального розміру виплачуваних пенсій.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з вимогами п. 2 розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що позивачу з 01 листопада 2006 року призначена пенсія по ІІ-групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що враховуючи дію принципу незворотності в часі, встановлених рішенням суду обставин, пенсію позивачу призначено до нарахування та виплати виходячи з заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році, на підставі довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від 21.09.2006 року №В-40, за рішенням суду від 12 травня 2015 року, тобто після набрання чинності першого абзацу пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ '"Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи". Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки як встановлено судом пенсію позивачу призначено з 01 листопада 2006 року, а рішенням суду від 12 травня 2015 року йому здійснено нарахування та виплату пенсії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що діями відповідача щодо обмеження розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, порушені права позивача, які підлягають захисту шляхом визнання таких дій неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату призначеної позивачу пенсії без обмеження 10 прожиткових мінімумів з урахуванням виплачених сум та строку залишення без розгляду частини позовних вимог. Дана позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року (справа №К/800/44884/15).

Згідно із ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з даним позовом лише 12 лютого 2016 року.

З урахуванням наведеного та фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, виходячи із передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог за період з 01 січня 2012 року по 11 серпня 2015 року включно слід залишити без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання неправомірними дій та зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2015 року у справі №1915/19678/12, з врахуванням довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області 21 вересня 2006 року №В-40, без обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 12 серпня 2015 року, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2016 року по справі № 607/1402/16-а - скасувати та прийняту нову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з 01 січня 2012 року по 11 серпня 2015 року включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_2 десятьма прожитковими мінімумами.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2015 року у справі №1915/19678/12, з врахуванням довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області 21 вересня 2006 року №В-40, без обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з 12 серпня 2015 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2016 року.