Справа № 2а-19618/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2012 року № 2а-19618/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Приватного підприємства "Сакура М2"
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва
про визнання дії протиправними, зобов'язання вчинити дії
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, в особі Приватного підприємства «Сакура М2», звернувся до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва про визнання не чинним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі в м. Києві № від 15 листопада 2011 року про нарахування податкових зобов'язань за платежем -податок на додану вартість (з урахуванням уточнення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що проведення перевірки є безпідставним та незаконним, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене ДПІ у Святошинському районі м. Києва із порушенням чинного законодавства України, ґрунтується на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що в ході перевірки встановлено, що Позивачем придбано товар (роботи, послуги) у особи, яка не сплачувала податки, діяльність якої мала ознаки фіктивного підприємства, у якої відсутні наймані працівники, необхідні для виконання господарських зобов'язань.

Представник Відповідача проти позову заперечив та пояснив, що за порушення пп. пп.7.2.1.,7.2.3, пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7, пп. 7.4.1 пп. 7.4.4., пп. 7.4.5, пп. 7.5.1 п.7.5, ст. 7 Закону України №168/97-ВР ПП «Сакура М2»визначено суму податкового зобов'язання за платежем -податок на додану вартість у розмірі 222 643,75 грн., в тому числі за основним платежем 178 115,00 грн. та штрафними санкціями 44 528, 75 грн.

Оскільки в ході перевірки повноти визначення податкового кредиту при взаємовідносинах Позивача з ТОВ «Сібер»за період з 01.01.2010 по 30.06.2011 року встановлено його завищення на суму 180 833,00 грн., в тому числі за жовтень 2010 року у сумі 60 144,00 грн., за листопад 2010 року у сумі 62 000,00 грн., за грудень 2010 року у сумі 58 689,00 грн., то податкове повідомлення-рішення від 15.11.2011 р. № винесене правомірно податковим органом з додержанням норм законодавства.

Представник Відповідача до суду не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва у період з 08.09.2011 року по 14.09.2011 року було проведено позапланову документальну виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах Позивача із ТОВ «Сібер»та ТОВ «Модус Інвест»за період з 01.01.2010 року по 30.06.2011 року. За результатами перевірки складено Акт від 21.09.2011 року № 280/23-80/34999798 (надалі -Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено, що в порушення пп. пп.7.2.1.,7.2.3, пп. 7.2.6 п.7.2 ст. 7, пп. 7.4.1 пп. 7.4.4., пп. 7.4.5, пп. 7.5.1 п.7.5, ст. 7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість»(зі змінами та доповненнями) Позивач завищив розмір податкового кредиту на суму 180 833,00 грн., в тому числі за жовтень 2010 року у сумі 60 144,00 грн., за листопад 2010 року у сумі 62 000,00 грн., за грудень 2010 року у сумі 58 689,00 грн.

На підставі направлення від 12.10.2011 року проведена позапланова виїзна перевірка Приватного підприємства «Сакура М2»з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Модус Інвест»та ТОВ «Сібер»за період з 01.01.2010 по 30.06.2011 року. За наслідками проведеної перевірки складено Акт №322/23-80/34999798 від 25.10.2011 року.

В ході проведення перевірки встановлені взаємовідносини ПП «Сакура М2»з ТОВ «Сібер»згідно договорів ТОВ «Сібер»організовувало для Позивача послуги по наданню консультацій з питань комерційної діяльності, виготовленню та розповсюдженню рекламних буклетів, дистрибуції виготовлення тиражів буклетів, а саме: договір про надання послуг по розповсюдженню поліграфічної продукції №01/10-С від 01.10.2010 р., згідно якого ТОВ «Сібер»в особі директора Беланенко А.П. зобов'язується за завданням ПП «Сакура М2»надати послуги, в порядку та на умовах визначених договором; Договір №02/10-С про надання послуг з питань комерційної діяльності від 01.10.2010 року, згідно якого ТОВ «Сібер»в особі директора Беланенко А.П. зобов'язується надати консультації з питань комерційної діяльності та надання консультацій з питань підбору персоналу (п.2 Договору).

Внаслідок перевірки при проведенні аналізу податкової звітності ПП «Сакура М2»згідно деталізованої інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та податкових декларацій з податку на додану вартість станом на момент проведення перевірки за жовтень, листопад, грудень 2010 року, встановлено розбіжності по задекларованих сумах податкового зобов'язання контрагента ПП «Сакура М2», тобто сума податкового зобов'язання ТОВ «Сібер»не дорівнює сумі податкового кредиту Позивача та встановлено розбіжність за листопад 2010 року у розмірі 2 718,33 грн.

На підставі висновків Акту перевірки, ДПІ у Святошинському районі міста Києва прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.11.2011 р. №, яке отримане ПП «Сакура М2»листом від 31 листопада 2011 року та яким за Позивачем визначено податкове зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у сумі 222 643,75 грн.

Виходячи з аналізу заявлених позовних вимог, норм чинного законодавства, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ПП «Сакура М 2»та ТОВ «Сібер»укладено Договір №01/10-С про надання послуг по розповсюдженню поліграфічної роботи від 01.10.2010 р. (надалі по тексту -Договір 01.10.2010р.).

Відповідно до п. 2.1 Договору №01/10-С, згідно з цього Договору, Виконавець надає Замовнику наступні послуги: 2.1.1 Розроблення художнього стилю буклетів, рекламних листівок; 2.1.2 Здійснення тиражування рекламних буклетів; 2.1.3 Дистрибуція виготовленого тиражу; 2.1.4 Надання консультацій з питань комерційної діяльності; 2.1.5 Надання консультацій з питань підбору персоналу.

Згідно п. 3 Договору №01/10-С, 3.0 вартість послуг виконавця вираховується та тарифікується наступним чином: розповсюдження одного буклету в межах України коштує 1,60 грн. в т.ч ПДВ.; 3.1 вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця та фіксується в актах про надані послуги; 3.2Акт про надані послуги підписується Сторонами до 5 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги; 3.3 Замовник зобов'язаний перерахувати суму зазначену в акті про надані послуги протягом 20 днів з моменту підписання акту.

Крім того, між ПП «Сакура М2»та ТОВ «Сібер»укладено Договір №02/10-С про надання послуг по розповсюдженню поліграфічної продукції від 01.10.2010 р. (надалі по тексту -Договір № 02/10-С).

Відповідно до п. 2.1 Договору №02/10-С, згідно з цього Договору, Згідно з цього Договору, Виконавець надає Замовнику наступні послуги: 2.1.1 Надання консультацій з питань комерційної діяльності; 2.1.2 Надання консультацій з питань підбору персоналу.

Згідно п. 3 Договору № 02/10-С, ціна та умови оплати 3.0 Вартість послух виконавця вираховується та тарифікується наступним чином: 3.1 Вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календар місяця та фіксується в актах про надані послуги; 3.2 Акт про надані послуги підписується Сторонами до 5 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги; 3.3 Замовник зобов'язаний перерахувати суму зазначену в акті про надані послуги протягом 20 днів з моменту підписання акту.

Суд зазначає наступне: відповідно до рахунку фактури від 30.11.2010 року Позивачем було виставлено рахунок без замовлення за виготовлення та розповсюдження поліграфічної продукції (рекламних листівок) в кількості 35 000 шт., за що було сплачено кошти та дистрибуцію виготовленого продукту у вигляді послуги, за що сплачено у іншому розмірі суму. В первинних документах, чітко встановлюється факт відсутності реального настання правових наслідків, тому що дистрибуція за своїм значенням і є розповсюдження якихось певних речей. Таким чином Позивач двічі сплатив за одні й ті ж послуги різну ціну, даний факт також підтверджується актом прийому - передачі № СБ-0000004.

Крім того, суд звертає увагу, що в Актах здачі-приймання робіт (надання послуг) відсутні посилання на Договори, або будь-які документи на підставі яких виконано роботи.

В акті перевірки зазначено, що ПП «Сакура М2»завищило розмір податкового кредиту на суму 180 833,00 грн., в тому числі за жовтень 2010 року у сумі 60 144,00 грн., за листопад 2010 року у сумі 62 000,00 грн., за грудень 2010 року у сумі 58 689,00 грн.

За результатами проведення АІС «Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України»та дослідження матеріалів встановлено, що сума податкового кредиту ПП «Сакура М2»за перевіряємий період сформована за рахунок проведення взаємовідносин з підприємством, яке має стан «11»- «припинено, але не знято з обліку.

Крім того перевіркою встановлено, що свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Сібер»від 13.07.2010 року №100292844 анульоване 11.08.2011 року (ліквідація банкрута). Остання звітність з податку на прибуток подана до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва за 9 місяців 2010 року з нульовими показниками.

Також в Акті зазначено, що згідно податкової звітності у ТОВ «Сібер»відсутні трудові ресурси -відповідно даних податкового розрахунку комунального податку за 3 квартал 2010 року поданого до ДПІ у Печерському районі м. Києва 05.11.2010 року №513302, за 4 квартал 2010 року розрахунок по комунальному податку відсутній.

Судом витребувана у Позивача наявна первинна документація, а саме, договори, які були укладені з контрагентами Позивача, докази виконаних робіт та докази оплати по договорам.

Позивачем через канцелярію суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, а саме, звіт про виконання робіт з питань комерційної діяльності консалтингової компанії «Сібер»в листопаді 2010 року згідно договору №02/10-С від 01 жовтня 2010 року. Тема аналіз ринку охоронних послуг; звіт про виконання робіт з питань комерційної діяльності консалтингової компанії «Сібер»в листопаді 2010 року згідно договору №02/10-С від 01 жовтня 2010 року. Тема пошук потенційних контрагентів та укладання договорів; звіт про виконання робіт з питань комерційної діяльності консалтингової компанії «Сібер»в листопаді 2010 року згідно договору №02/10-С від 01 жовтня 2010 року. Тема надання консультацій з підбору персоналу; комерційна пропозиція з надання послуг з питань комерційної діяльності ПП «Сакура М2».

З аналізу вищенаведених матеріалів Судом не вбачається доказів підтвердження виконання умов Договорів №01/10-С та №02/10-С від 01.10.2010 р.

Враховуючи, що позапланова виїзна перевірка Позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 року по 30.06.2011 року проводилась на підставі постанови старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного управління СБ України майора юстиції Кучерука В.С., у зв'язку з порушенням кримінальної справи №635 по факту фіктивного підприємництва за ч.2 ст. 205 та ч.3 ст. 209 КК України, в ході перевірки Позивача та наданих ним пояснень встановлено, що сума податкового кредиту Позивача за перевіряємий період сформована за рахунок проведення взаємовідносин з підприємством, яке має стан «11»- припинено, але не знято з обліку». У ході слідства також з'ясовано, що протягом 2010 року рядом суб'єктів підприємницької діяльності з метою виведення коштів за кордон та ухилення від оподаткування використовувались реквізити ТОВ «Модус Інвест», директор та засновник якого ніякого відношення до діяльності СПД не має, та будь яких договорів не укладав, кошти не перераховував. Кошти на рахунок ТОВ «Модус Інвест»надходили з рахунку ТОВ «Сібер», яке в свою чергу здійснювало взаємовідносини з Позивачем.

Відповідно до п.4 Акту перевірки №280/23-80/34999798 від 21.09.2011 року взаємовідносин ПП «Сакура М2»за період з 01.01.2010 року по 30.06.2011 року з ТОВ «Модус Інвест»в ході перевірки не встановлено.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:

1. Встановлення факту здійснення господарської операції.

2. Встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.

3. Встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Законом, що визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету є Закон України "Про податок на додану вартість".

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість", податковий кредит -це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. 10.1 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість»особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахуванню) до бюджету є: платники податку, визначені у статті 2 цього Закону.

Згідно вимогам п. 1.3 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість»платник податку -особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка ввозить (пересилає) товари на митну територію України.

У відповідності до вимог п.п. 7.2.3. п. 7.2. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Оскільки контрагентами Позивача суму податку на додану вартість не було включено до складу податкових зобов'язань та яка була відображена Позивачем у складі податкового кредиту, право на податковий кредит у ПП «Сакура М2»відсутнє.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.п.7.2.6. п. 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»визначено «податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту…».

У відповідно до п.п.7.4.5 п. 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями ", а також, що "…у разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Судам потрібно враховувати, що умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб. Відповідні обставини повинні бути відображені в мотивувальній частині судового рішення про визнання недійсним правочину як такого, що вчинений юридичними особами із завідомо суперечною інтересам держави та суспільства метою. Зокрема, слід установити персоналії посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник, тощо.

Крім того, суд звертає увагу, що Позивачем не надано доказів того, що ним замовлялися дані послуги, які виконував контрагент та дані послуги були належним чином виконані та оплачені, в актах прийому-перевірки виставлені суми не співпадають з вартістю передбаченою в договорах.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що Позивачем не надано суду переконливих доказів того, що вищезазначені договори були укладені з метою настання реальних обставин, а саме, виконання умов договору.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання скарги про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук