Справа № 638/14872/16-а
Суддя: Наумова С. М.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/552/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

(у порядку скороченого провадження)

м. Харків

31жовтня 2016 року м. Харків Дзержинський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Наумової С.М., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні районного суду м. Харкова справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду в Дзержинському районі м. Харкова, в якому просить суд:

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників в галузі економіки України в сумі 1197,91 грн. за 2007 рік при призначенні пенсії у 2016 році ОСОБА_1;

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) пенсії за віком із застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три роки, що передують року звернення, тобто за 2013 -2015 роки, починаючи з 23.06.2016р.В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 23 червня 2016 року він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, раніше отримував пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992р.

Досягнувши пенсійного віку в червні 2016р., позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова з метою призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI.

Проте, управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському району міста Харкова позивача фактично було переведено з пенсії, призначеної у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при нарахуванні пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший).

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він просить вперше призначити йому пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а управління Пенсійного фонду України в Дзержинському району м. Харкова проводить переведення з одного виду пенсії на інший, застосовуючи показник середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2007 рік. Позивач вважає, що відповідачем ототожнені поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону № 1058 та види пенсії, що призначаються за іншими законами. Різниця в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки, що передують призначенню.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв'язку із наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

Після досягнення пенсійного віку, 23 червня 2016 року, позивач звернувся до відповідача з заявою встановленого зразка про перехід з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Листом відповідача від 07.09.2016р., позивачу було повідомлено, що при призначенні його пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік - 1197,91 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України«Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 р. №327.(а.с. 12-13).

Розрахунок пенсії позивачу було здійснено відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІVвід 09.07.2003р. в якій зазначено, що «перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія».

Так, згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

У зв'язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та поданої заяви, при розрахунку пенсії позивача взято середню заробітну плату за 2007р. (1197,91грн.).

Згідно ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Вказаною статтею передбачено наступні види пенсії: за вислугу років; по інвалідності; по втраті годувальника.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок Державного бюджету.

Проте, на момент призначення пенсії за вислугу років, позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розміри пенсії за вислугу років військовослужбовців залежать від сум грошового забезпечення, тобто, посадовий оклад, надбавка за звання, надбавка за вислугу років на момент звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон № 1058-ІV) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Законом № 1058-ІV не регулюється порядок призначення, розміру та виплати пенсій за вислугу років особам офіцерського складу.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 30 років.

Станом на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач мав необхідний стаж та досяг віку, що встановлений ст. 26 Закону № 1058, тобто всі наявними були всі законні підстави саме для призначення йому пенсії.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Посилання відповідача на вказану норму суд до уваги не приймає, оскільки, застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік суперечить вказаній нормі, так як в ній йдеться про переведення з одного виду на інший вид, у разі застосування показника середньої заробітної плати при нарахуванні попередньої пенсії. Іншими словами вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які регулюються саме Законом № 1058-IV.

Дослідивши наявні в матеріалах судової справи докази, та проаналізувавши викладені норми законодавства, суд встановив, що при призначенні пенсії позивачу за вислугу років як особі, звільненій з військової служби, показник середньої заробітної плати по галузях економіки не застосовувався.

В даних правовідносинах свою позицію неодноразово та послідовно виклав Верховний Суд України в своїх постановах від 31.05.2015 №21-612а14, від 02.12.2015 №193/1029/14-а, та 22.12.2015 №2-а/199/138/14. Вказана позиція, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, після отримання права на пенсію за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що в даному випадку застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати за 2013-2015 роки (3263,44 коп.), а не показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки за 2007р. (1197,91 коп.).

Таким чином, застосовуючи показник середньої заробітньої плати за 2007р. відповідач діє неправоміврно, у звязку з чим заявлений адміністративний позов є обгрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 551, 20 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету України. Тож, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, позивач має право на відшкодування понесених витрат, пов'язаних з розглядом справи - судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 159-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 доуправління Пенсійного фонду України в Дзержинському району м. Харкова про визнання протиправнимидій та зобов'язання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними діїуправління Пенсійного фонду України в Дзержинському району м. Харкова щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України в сумі 1197,91 грн. за 2007 рік при призначенні пенсії у 2016 році ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три роки, що передують року звернення, тобто за 2013-2015 роки, починаючи з 23.06.2016р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплату судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинськийрайонний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя Наумова С.М.