Справа № 452/2458/16-а
Суддя: Казан І. С.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/2458/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 жовтня 2016 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Кравець Олександра Володимировича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою старшого сержанта поліції Кравець О.В. від 06.09.2016 року серії ПС2 №170332 на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 06.09.2016 року в 11.15год. на 346км а/д М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка під час керування автомобілем марки «Volkswagen Caddy» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1, здійснив маневр розвороту із смуги для руху прямо при наявності дорожнього знаку 5.16, що суперечить розділам 10.4 та 11.2 Правил дорожнього руху. Позивач вважає, що дана постанова прийнята без з'ясування фактичних обставин справи і просить визнати її протиправною та скасувати; провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП; стягнути судові витрати та моральну шкоду.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві та просив її задовольнити; пояснив, що винних дій не вчиняв, про що має підтверджуючі дані з відеореєстратора.

Представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та старший сержант поліції Кравець Олександр Володимирович на виклик в суд не з'явилися, хоча належним чином були повідомленими про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку про що свідчать розписки про отримання судового повідомлення; із заявою про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення до суду не зверталися. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів та з урахуванням особливостей вимог ст. 171-2 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного:

Судом установлено, що 06.09.2016 року старшим сержантом поліції Кравець О.В. було винесено постанову серії ПС2 №170332 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн.

Зі змісту вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 06.09.2016 року в 11.15год. на 346км а/д М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка під час керування автомобілем марки «Volkswagen Caddy» із державним номером НОМЕР_1, здійснив маневр розвороту із смуги для руху прямо при наявності дорожнього знаку 5.16, що суперечить розділам 10.4 та 11.2 Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі - протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Стаття 268 КУпАП гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

На підставі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із представлених суду доказів не вбачається вини позивача у вчиненні інкримінованого останньому діяння, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Змістом оскаржуваної постанови не доводиться, що автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 06.09.2016 року о 11.15год. на 346км а/д М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка під керуванням позивача порушив Правила дорожнього руху і, зокрема вимоги дорожнього знаку 5.16, котрий по ходу руху транспортного засобу позивача не був наявним. У тому числі, як установлено судом, позивач не дотримався вимоги п. 10.4 Правил Дорожнього руху з обставин, не залежних від нього, оскільки відповідне крайнє положення в напрямку головної дороги перед розворотом було зайняте іншим транспортним засобом, що відображено на фрагменті відеореєстратора; а інкримінований п. 11.2 ПДР як правопорушення навпаки був дотриманий ОСОБА_1 у спірній дорожній ситуації.

Тому судом установлено, що старшим сержантом поліції Кравець О.В. Головного управління Національної поліції у Вінницькій області при розгляді справи зазначені вище вимоги КУпАП проігноровані, а саме: не надано протокол про адміністративне правопорушення для ознайомлення, не з'ясовані інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а лише безпідставно і без жодних доказів констатовано порушення правил та поспішно прийнято рішення. Такі дії по відношенню до адміністративного проступку та фактична несвоєчасність у прийнятті процесуальних рішень призводь не інакше як до втрати доказів і прийняття як результат невірних рішень посадовими особами. У тому числі посадовою особою в порушення відносно громадянина ОСОБА_1 статті 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП 06.09.2016 року невірно складено постанову про адміністративне правопорушення про вчинення нібито ним адміністративного проступку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України суд може визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Згідно ст. 171-2 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів. Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Згідно із ст. 251-252 КУпАП суд приходить до висновку про протиправність і скасування постанови відповідача в справі про адміністративне правопорушення, оскільки з представлених суду матеріалів про вчинення особою адміністративного проступку та з пояснень позивача в адміністративному позові, не слід робити однозначного висновку про вчинення особою умисного адміністративного проступку; також ураховуючи наведене, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не доведена, відповідачем не представлено жодного належного, об'єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відтак суд приходить до висновку, що постанова серії ПС2 №170332 від 06.09.2016 року стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Закриття справи можливе у встановленому КУпАП порядку, а нормами КАСУ і його особливостями такого не передбачено. Тому позовна вимога ОСОБА_1 у цій частині про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП є безпідставною.

З огляду на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред'явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.

Нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини в даному спорі, вказують на необхідність встановити, що особа має право на відшкодування збитків, моральної шкоди в такому разі, якщо завдані у результаті та внаслідок порушення її прав, - відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Ураховуючи вищенаведене в сукупності з матеріалами адміністративної справи в цілому; виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності адміністративного судочинства; аналізуючи пояснення позивача, подані ним письмові докази, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 у позові про стягнення моральної (немайнової) шкоди слід відмовити за недоведеністю.

Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 94 КАС України.

У відповідності до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Виходячи із цього положення слід присудити до стягнення у користь позивача із державного органу понесені документально підтверджені судові витрати в розмірі 275,6грн.

Керуючись ст. ст. 7, 70, 86, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ПС2 №170332 від 06.09.2016 року у справі про адміністративне правопорушення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425(чотириста двадцять п'ять)грн.

Стягнути із Головного управління Національної поліції у Вінницькій області у користь ОСОБА_1 275,6(двісті сімдесят п'ять гривень 60коп.)грн.

У решті адміністративного позову про закриття справи і стягнення моральної шкоди відмовити відповідно за безпідставністю та недоведеністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова є остаточною і оскарженню не підлягає (положення цієї норми Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року №3-рп/2015).

Суддя