Справа № 826/18657/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 жовтня 2016 року № 826/18657/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві,

Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві (надалі - Відповідач 1), Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - Відповідач 2), з урахування заяви про уточнення позовних вимог, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оформлене висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.05.2015 р. № 6531/0/12/27-15; зобов'язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 26345558) погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (замовник: ОСОБА_1, розробник: товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга-Експерт», договір від 12.11.2013 р. № 93 про надання послуг).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що висновки Відповідачів до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є протиправними та підлягають скасуванню. На переконання Позивача відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою в силу норм закону засвідчується підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою. Вся документація із землеустрою, що входить до поданого на погодження відповідачам проекту землеустрою засвідчена підписом та печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_2 (сертифікат від 12.12.2014 року НОМЕР_1), проте ГУ Держгеокадастру у м. Києві замість виконання покладеної на нього законодавством функції з погодження документації із землеустрою (що по суті полягає у встановленні законності підстав набуття права на землю, дотримання визначеного законодавством порядку та норм безоплатної приватизації, перевірці наявності повноважень у органів, що надають землю на підставі відповідної документації із землеустрою) безпідставно вдався до державної експертизи землевпорядної документації. Також, на думку Позивача, у Департаменту містобудування та архітектури відсутні повноваження щодо передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності фізичним особам, а тому Відповідач 2 в своїй відмові безпідставно посилався на ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Представник Відповідача 1 в письмових запереченнях зазначив, що у проекті землеустрою, що надійшов на погодження до Головного управління Держземагенства у м. Києві, в якому містяться перелік недоліків, а отже позовні вимоги до Відповідача 1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача 2, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З метою реалізації права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності міста Києва для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) Позивач 12.11.2013 року уклав з ТОВ «Ліга-Експерт» договір №93 про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Після закінчення розробки проекту, розробник проекту звернувся до Відповідачів з клопотанням про отримання відповідних висновків про погодження проекту.

З висновку до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Головного управління Держземагенства у м. Києві від 11.06.2015 року №19-26-0.3-8717/2-15 вбачається, що Відповідачем-1 вказані зауваження до документації із землеустрою та запропоновано усунути недоліки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у строк, визначений статтею 28 Закону України «Про землеустрій».

Листом Відповідача 2 від 28.05.2015 року №6531/0/12/27-15 повідомлено, що на даний час на земельній ділянці розташовані земельні насадження та відповідно до програми створення містобудівної документації у м. Києві на зазначену територію передбачена розробка детального плану території селища Биківня, а тому розгляд зазначеного у клопотання Позивача питання можливий після затвердження ДПТ селища Биківня у встановленому законодавством порядку.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

В силу приписів норм ч. 1 і 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Таким органом в силу приписів п. 1 затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 р. № 445 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України на момент виникнення спірних правовідносин було Держземагентство та його територіальні органи.

В подальшому, згідно наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 28.05.2015 р. № 20 та наказу Держгеокадастру від 22.06.2015 р. № 143 функції та повноваження Головного управління Держземагентсва у м. Києві, що реорганізується шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, покладено на зазначене Головне управління Держгеокадастру у м. Києві.

Порядок розробки проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки врегульований приписами ст. 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 р. № 858-IV, а саме, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; кадастровий план земельної ділянки; матеріали погодження проекту землеустрою.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до ч. 6 і 7 ст. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб погоджуються у порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу, та затверджуються.

Положеннями ч. 15-17 ст. 186 Земельного кодексу України встановлено, що оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб'єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб'єкти, визначені цією статтею, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії цих висновків є необмеженим.

Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Поряд з цим, у відповідності до ч. 4-8 ст. 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог до висновку Головного управління Держземагенства у місті Києві тим, що в силу положень ст. 25 Закону України «Про землеустрій» відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою.

Отже, ГУ Держземагенства у м. Києві та Департамент містобудування та архітектури при винесені оскаржуваних рішень фактично перебрали на себе функції органу, що має повноваження проводити експертизу землевпорядної документації. Окрім того, обов'язковій державній експертизі поданий Позивачем через розробника проект землеустрою не підлягає.

Водночас, слід зазначити, що положенням ч. 17 ст. 186 Земельного кодексу України чітко вказано, що підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Тобто, у реалізації змісту вказаної норми кодексу уповноваженим суб'єктом здійснюється оцінка на предмет відповідності документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Вказане, в тому числі положення ст. 25 Закону України «Про землеустрій», жодним чином не зумовлює відсутність підстав для перевірки та оцінки результату роботи сертифікованого інженера-землевпорядника, оформленого проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки. По суті, положення ст. 186, 186-1 Земельного кодексу встановлюють певний етап контролю (з боку держави за «продуктом», підготовленим сертифікованим інженером-землевпорядником) для забезпечення відповідності документації із землеустрою вимогам профільного законодавства.

Оскільки, у висновку від 11.06.2015 року №19-26-0.3-8717/2-15 зазначено зауваження відносно невідповідності поданого проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, які не спростовано та не заперечно Позивачем у позовній заяві, Суд прийшов до висновку, що Відповідача 1 діяв у відповідності до вимог законодавства.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним і скасування рішення Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), та зобов'язання вчинити певні дії суд зазначає наступне.

Відповідач 2 мотивував своє рішення положенням ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, згідно якої у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Також ч. 5 ст. 24 цього Закону визначено, що уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов'язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

При цьому станом на день звернення Позивача із зверненням до Відповідача 2 обмеження встановленні п. 61 Прикінцевих положень вказаного вище Закону № 3038-VI, а саме - що дія частин третьої та четвертої статті 24 цього Закону до 1 січня 2015 року не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, вже не діяли.

Оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було подано до Відповідача 2 після січня 2015 року, то такі документи повинні бути розглянуті в рамках та у відповідності до законодавства, яке діяло на час подання такого клопотання (звернення), якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів справи рішення уповноважених на те органів про затвердження плану зонування або детального плану території селища Биківня не приймалось станом на 2016 рік, а тому враховуючи положення ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» заборонена передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у с. Биківня у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб.

Суд звертає увагу, що Відповідачем 2 надано суду пояснення на Судовий запит, в яких зазначає, що детальний план території селища «Биківня» затверджений рішенням Київської міської ради від 14.04.2016 р. № 330/330, тобто після надання оскаржуваного висновку Департаментом.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позов в частині щодо визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оформлене висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.05.2015 р. № 6531/0/12/27-15 не підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 26345558) погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (замовник: ОСОБА_1, розробник: товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга-Експерт», договір від 12.11.2013 р. № 93 про надання послуг), Суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Висновку Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 01.04.2016 р. №122/41-16 Позивачу погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (замовник: ОСОБА_1, розробник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга-Експерт»).

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в даній частині, оскільки Позивачу надано Висновок, яким погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (замовник: ОСОБА_1, розробник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга-Експерт»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначені факти, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук