Справа № 826/6293/16
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6293/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Петрика І.Й.
Суддів:Желтобрюх І.Л.,
Мамчура Я.С.,
При секретарі:Гуменюк Т.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Державного підприємства «Укрмедпроектбуд» та Державної фінансової інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» до Державної фінансової інспекції України, треті особи - Головне слідче управління Національної поліції України, Державна аудиторська служба України, Національна дитяча спеціалізована лікарня «Охматдит», про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» пред'явило позов до Державної фінансової інспекції України, в якому просить визнати протиправними дії щодо проведення у лютому-квітні 2016 року перевірки з питань дотримання законодавства України при закупівлі у період з 2011 по 2014 роки товарів, робіт, послуг за бюджетні кошти під час будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» генпідрядною організацією ТОВ «Укрпрофмед» в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2014 року за № 0000365, що розслідується Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач та Державне підприємство «Укрмедпроектбуд» звернулись з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційних скарг апелянти вказують, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним слідчим управління Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2014 року за №0000365 за фактом зловживання службовим становищем службовими особами ДП «Укрмедпроектбуд», ТОВ «Укрпрофмед» та іншими особами, а також заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах, під час будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу НДСЛ «Охматдит», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частиною п'ятою статті 191 Кримінального кодексу України.

На думку правоохоронного органу, керівники ДП «Укрмедпроектбуд», ТОВ «Укрпрофмед» здійснили за рахунок Державного бюджету України закупівлю товарів, робіт та послуг, необхідних для будівництва нового лікувально-діагностичного комплексу НДСЛ «Охматдит» у самостійно визначених постачальників за явно завищеними цінами, що призвело до незаконного заволодіння коштами Державного бюджету України в розмірі понад 28 млн. грн.

Головне слідче управління Національної поліції України у листі від 29 січня 2016 року №2071/24/2/2-2016 звернулось до Державної фінансової інспекції України з проханням виділити спеціаліста для проведення з 08 лютого 2016 року перевірки ТОВ «Укрпрофмед» з питань дотримання законодавства України при закупівлі у період з 2011 по 2014 роки товарів, робіт та послуг за бюджетні кошти під час будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу НДСЛ «Охматдит», визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди (збитків) та посадових (службових) осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких допущено порушення законодавства та завдано матеріальну шкоду (збитки), в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2014 року за №0000365.

Відповідач листом від 02 лютого 2016 року №04-14/128 повідомив Національну поліцію України, що для участі у перевірці ТОВ «Укрпрофмед» в якості спеціаліста направляється заступник начальника відділу Департаменту інспектування у сфері послуг Державної фінансової інспекції України Залеський Василь Васильович.

Сторонами визнається, що за результатами перевірки заступником начальника відділу Департаменту інспектування у сфері послуг Державної фінансової інспекції України Залеським Василем Васильовичем складено довідку від 11 квітня 2016 року про результати участі у перевірці з питань дотримання законодавства України при закупівлі у період з 2011 по 2014 роки товарів, робіт та послуг за бюджетні кошти під час будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу НДСЛ «Охматдит» генпідрядною організацією ТОВ «Укрпрофмед».

Позивач вважає, що дії відповідача з проведення перевірки у межах кримінального провадження здійснено з перевищенням наданих законом повноважень, всупереч нормам Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю» та вчинені у спосіб, що не передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, у зв'язку із чим звернувся із даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення фінансового контролю» орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Вказаний Закон є основним нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, яким визначено головні завдання, функції, права та обов'язки органу державного фінансового контролю.

Частина друга 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю» передбачає, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

З наведених норм Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю» слідує, що орган державного фінансового контролю має право здійснювати заходи фінансового контролю у відношенні суб'єктів господарської діяльності, а отже вказаний Закон регулює здійснення саме органом державного фінансового контролю заходів фінансового контролю, та ніяким чином не регулює порядок та умови здійснення перевірки суб'єктів господарювання органами Національної поліції України.

Колегія суддів, враховуючи позицію Вищого адміністративного суду України в постанові від 26.02.2013 року (справа № К/9991/2199/12), наголошує, що Державною фінансовою інспекцією України жодних заходів фінансового контролю щодо позивача не проводилось, а отже вказаним органом права та інтереси позивача порушені не були, оскільки фактично сама перевірка проводилась Головним слідчим управлінням НПУ, у зв'язку із чим вказаний Закон не може бути застосований у спірних правовідносинах та ніяким чином не суперечить положенням Порядку, наведеного нижче.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затвердженого наказом Головного контрольно-ревізійного управління України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України від 19 жовтня 2006 року №346/1025/685/53 (далі по тексту - Порядок), працівники органів ДКРС за зверненнями правоохоронних органів можуть брати участь у перевірках, що проводяться правоохоронними органами у підконтрольних установах (з питань, визначених в абзаці першому пункту 2.2 цього Порядку) та на інших об'єктах контролю (з питань, визначених в абзаці другому пункту 2.2 цього Порядку), - як спеціалісти.

Підставами для звернення правоохоронних органів до органів ДКРС стосовно виділення працівників у якості спеціалістів є норми Законів України «Про прокуратуру», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», «Про Службу безпеки України», Кримінально-процесуального кодексу України, Положення про Державну службу боротьби з економічною злочинністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 1993 року №510.

Залучення працівників органів ДКРС в якості спеціалістів до участі в перевірках, що проводять правоохоронні органи, може здійснюватися на строк до 10 робочих днів. За письмовим зверненням правоохоронного органу цей строк може бути подовжений службовою особою органу ДКРС, визначеною в пункті 2.5 цього Порядку.

Таким чином, Порядок передбачає залучення в якості спеціалістів до участі в перевірках, що проводять правоохоронні органи, працівників органів ДКРС.

Обставини справи свідчать, що правоохоронним органом проведено перевірку ТОВ «Укрпрофмед» у межах кримінального провадження за участю посадової особи відповідача -залученого в якості спеціаліста на підставі норм Порядку.

У ході участі у перевірці спеціаліст використовує свої спеціальні знання і в межах компетенції надає консультації та відповіді на порушені питання, при цьому фіксує факти порушення законодавства з питань використання і збереження фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильності визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, стану і достовірності бухгалтерського обліку і фінансової звітності, визначає розмір заподіяної матеріальної шкоди (збитків) та посадових (службових) осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких допущено порушення законодавства та завдано матеріальну шкоду (збитки).

Результати участі спеціаліста у перевірці оформляються довідкою, яка складається на чистому аркуші та підписується спеціалістом із зазначенням посади та назви органу, у якому він працює. Довідка складається у двох примірниках, один з яких після підписання спеціалістом надсилається правоохоронному органу - ініціатору перевірки. Другий примірник довідки залишається у відповідному органі ДКРС.

Отже, Порядок № 346/1025/685/53 спрямований на забезпечення ефективної взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України з питань розгляду звернень правоохоронних органів, призначення, організації та проведення ревізій за ними, передачі їм матеріалів ревізій за власною ініціативою органів ДКРС, зворотного інформування про результати розгляду переданих матеріалів, виділення спеціалістів органів ДКРС, інших питань, що мають місце при виконанні органами ДКРС та правоохоронними органами покладених на них завдань.

Тобто Порядок № 346/1025/685/53 прийнятий відповідно до законів України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», «Про прокуратуру», «Про міліцію», "Про Службу безпеки України» та з метою підвищення ефективності спільної роботи, який передбачає механізм здійснення взаємодії між цими органами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про національну поліцію» поліція під час своєї діяльності взаємодіє з органами правопорядку та іншими органами державної влади, а також органами місцевого самоврядування згідно з законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається із матеріалів справи, Держфінінспекція на виконання звернень Головного слідчого управління Національної поліції України від 29.01.2016 № 2071/24/2/2-2016, від 19.02.2016 № 290д-24/2/2-2016, від 04.03.2016 № 543д-24/2/2-2016, від 18.03.2016 № 743д-24/2/2-2016 направила спеціаліста для участі у перевірці TOB «Укрпрофмед» відповідно до Порядку № 346/1025/685/53.

Колегія суддів зазначає, що зазначений вище Порядок взаємодії є нормативно-правовим актом та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1166/13040 та був опублікований в Офіційному віснику України (офіційне видання) від 15.11.2006 року (№ 44, стор. 162, стаття 2962, код акту 37711/2006).

Порядок взаємодії є чинним, не визнавався Конституційним Судом України таким, що не відповідає Конституції України.

Виходячи з системного аналізу положень Указу Президента України від 10.06.1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року № 731, Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 23.04.2001 року № 376 вбачається, що Порядок взаємодії (як і будь-який інший нормативно-правовий акт) є обов'язковий для загального застосування.

Колегія суддів звертає увагу, що положення Порядку взаємодії неодноразово аналізувалися Верховним Судом України, належність та обов'язковість положень Порядку взаємодії підтверджується також висновками Верховного Суду України.

Так, в Постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року встановлено, що «Порядок взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затверджений на виконання Закону № 2939-ХІІ та Порядку проведення інспектування наказом Головного контрольно- ревізійного управління України, Міністерства внутрішній справ України, Служби безпеки України, Генеральної прокуратури України від 19 жовтня 2006 року № 346/1025/685/53 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1166/13040; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок взаємодії), розмежовує дві форми взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та правоохоронними органами в процесі виконання покладених на ці органи завдань, з'ясуванні питань фактів порушень законодавства у фінансово-господарській діяльності підконтрольних установ. По-перше, це проведення контролюючим органом самостійно ревізій за зверненнями правоохоронних органів (порядок призначення і організації врегульований в розділі 2, пункти 2.1-2.12 цього Порядку); і по-друге - залучення працівників контролюючого органу за зверненнями правоохоронних органів для участі в перевірках як спеціалістів (розділ 3, пункти 3.1-3.2 Порядку взаємодії)».

Звідси можна зробити висновок, що законодавство не ототожнює участь посадової особи ДФІ в якості спеціаліста у перевірках, що проводяться правоохоронними органами, за наслідками яких спеціаліст надає довідкову інформацію з участю в проведенні ревізій, передбачених ст..11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Аналогічної позиції також дотримується і Вищий адміністративний суд України, зокрема в ухвалі від 20.05.2015 року у справі К/800/12973/15.

Колегія суддів наголошує, що предметом спору зазначеної справи є визнання протиправними дій Держфінінспекції. Поряд з цим суд першої інстанції дає оцінку повноваженням Головного слідчого управління Національної поліції України та кваліфікує їх невідповідність ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», яке не є відповідачем у справі, а отже і предметом розгляду в межах даної справи.

Права та обов'язки посадової особи служби, яка залучається в якості спеціаліста для участі у проведенні слідчої дії, визначаються Кримінально-процесуальним кодексом України.

Статтею 71 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

Колегія суддів зазначає, що спеціаліст залучається до кримінального провадження з метою сприяння виявленню, закріпленню, вилученню та дослідженню доказів чи застосування технічних засобів для покращення організації і підвищення ефективності кримінального провадження.

З цією метою можуть запрошуватися незаінтересовані у результатах справи особи різних професій, які мають вищу чи середню освіту і систематичну підготовку за конкретною спеціальністю, а також досвід роботи у певній сфері виробництва, науки, культури і ремесла.

Отже, колегія суддів наголошує, що спеціаліст, направлений для участі у перевірці Головного слідчого управління Національної поліції України, діяв відповідно до ст.. 71 КПК України та як окрема посадова особа, який від свого імені підписував довідку від 11.04.2016 про результати участі у перевірці з питань дотримання законодавства України при закупівлі у період з 2011 по 2014 роки товарів, робіт та послуг за бюджетні кошти під час будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу НДСЛ «Охматдит» генпідрядною організацією ТОВ «Укрпрофмед».

Таким чином, порядок направлення спеціаліста регламентовано Порядком № 346/1025/685/53 та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, колегія суддів наголошує, що спеціаліст діє від свого імені, останній не проводив ревізії, а відповідно до норм Порядку та КПК, як спеціаліст, був залучений до участі у перевірці, яку проводив правоохоронний орган, зафіксував певні факти, оформивши їх довідкою.

Аналогічна позиція викладена зокрема Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 03 червня 2014 року у справі К/800/12641/14.

Крім того, колегія суддів наголошує, що Порядок взаємодії не передбачає можливості відмови у виділенні працівника органу ДКРС в якості спеціаліста за зверненням правоохоронних органів, у зв'язку із чим висновок суду першої інстанції про протиправність дій Державної фінансової інспекції України є необґрунтованим та помилковим.

Аналогічна позиція міститься зокрема в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.10.2013 року, у справі К/9991/43003/12.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що дії спеціаліста, направленого Держфінінспекцією для участі у перевірці в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2014 року за № 0000365 Головним слідчим управлінням Національної поліції України відповідають нормам чинного законодавства України і жодним чином не порушують прав позивача, а посилання суду першої інстанції на те, що залучення спеціаліста для проведення перевірки чи ревізії не передбачено нормами КПК є безпідставними та не стосуються предмету спору щодо визнання протиправними дій Державної фінансової інспекції України, оскільки остання спеціаліста не залучала, а правомірність чи протиправність залучення спеціаліста підлягає дослідженню лише в рамках спору, де відповідачем буде Головне слідче управління НПУ.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державного підприємства «Укрмедпроектбуд» та Державної фінансової інспекції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С