Справа № 2а-17176/10/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2011 року 11:51 № 2а-17176/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Паньків В. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства "Терра-Трейд"
до Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва
про скасування податкових повідомлень-рішень
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 22.06.11 року о 11 год. 51 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі м. Києва від 22.05.2006 р. №/0, від 20.06.2006 р. №/1, від 09.09.2006 р. №/2, від 07.11.2006 р. №/3.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.11.2010 року Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2007 р. скасовано та передано на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені Державною податковою інспекцію у Подільському районі м. Києва із порушенням чинного законодавства України, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень стали матеріали перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Терра-Трейд»щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів) за період з 01.04.2004 р. по 31.12.2005 р.

Відповідач зазначає, що в ході перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Терра-Трейд»встановлено порушення пп. 7.2.4 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 р. із змінами та доповненнями (далі по тексту - Закон №168), в результаті чого занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 273 784,07 грн., у тому числі: за вересень 2005 р. в сумі 31 774,08 грн., за жовтень 2005р. в сумі 242 009,99 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Подільському районі м. Києва було проведено планову виїзну комплексу документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ДП «Терра-Трейд»за період з 01.04.2004 р. по 31.12.2005 р. За результатами перевірки складено Акт від 06.05.2006 р. №64/23-704/32161773 (надалі Акт перевірки).

Актом перевірки зафіксовано допущення позивачем порушень вимог - п. 7.2.4 п.7.2, пп. 7.4.5 п.7.4, ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 №168/97-ВР зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 273 784,07 грн., у тому числі: за вересень 2005 р. в сумі 31 774,08 грн., за жовтень 2005р. в сумі 242 009,99 грн., за господарськими операціями на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Порт-Ланд», яке у спірний період було непрацездатним у звязку зі скасуванням рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2005 року у справі №2-3869/05 його державної реєстрації, що було підставою для відповідача виключити платника податку з Реєстру та анулювання Свідоцтва платника податку у відповідності до п. 25.2 Положення про реєстрацію платників податків на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 01.03.2000 року № 79 в редакції, що діяла у спірних правовідносинах

На підставі висновків Акту перевірки, Державною податковою інспекцією у Подільському районі м. Києва прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.05.2006 р., яким за позивачем визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 410676,00 грн., в тому числі за основним платежем 273784,00 грн. та 136 892,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з прийнятим повідомленням-рішенням в адміністративному порядку, скарги були залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Крім того, Позивачу були винесенні наступні повідомлення-рішення від 20.06.2006 р. №/1, від 09.09.2006 р. № /2, від 07.11.2006 р. № /3.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.05.2005 р. між ДП «Терра-Трейд»та ТОВ «Порт-Ланд»(Постачальник) було укладено договір №331 (надалі по тексту Договір), відповідно до умов якого ТОВ «Порт-Ланд»зобовязувалося поставити Позивачу товар (надалі по тексту товар), а Позивач зобовязувався приймати і оплачувати поставлений товар в порядку, установленому Договором. Поставка товару Постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації Покупцем через мережу магазинів «Фуршет»(копія Договору залучена до матеріалів справи).

Відповідно до умов п.10.1 Договору, даний Договір набуває силу з моменту підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2006 р.

В судовому засіданні було досліджено Договір, податкові накладні, видаткові накладні, банківські виписки з яких вбачається, що Позивач перераховував ТОВ «Порт-Ланд»вартість поставленого товару, Позивач окремо зазначив розмір ПДВ, включений до вартості оплачуваного товару.

Таким чином, Позивач у складі вартості товару фактично у повному обсязі сплатив ПДВ, нарахований на ціну товару, придбаного у ТОВ «Порт-Ланд». Даний факт Відповідачем не заперечується (копії вищезазначених документів залучені до матеріалів справи).

Разом з партіями товару ТОВ «Порт-Ланд»передало Позивачу податкові накладні на кожну поставлену партію товару. Всі податкові накладні, передані ТОВ «Порт-Ланд»Позивачу, були оформлені належним чином у повній відповідності до вимог пп. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та відповідно до порядку їх заповнення, передбаченого Порядком заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №165 (далі - Порядок №165).

На підставі виданих ТОВ «Порт-Ланд»податкових накладних, Позивач у відповідних звітних періодах відніс до податкового кредиту суми ПДВ, фактично сплаченого Позивачем у складі вартості товару, який (ПДВ) було нараховано на ціну поставленого ТОВ «Порт-Ланд»товару: з травня по жовтень 2005 р. ТОВ «Порт-Ланд»здійснило поставки товару на адресу ДП «Терра-Трейд»та виписано на такий товар відповідні податкові накладні на загальну суму понад 11 млн. грн. в тому числі ПДВ більш 1,845 млн. грн.

Судом залучено до матеріалів справи: копії видаткових накладних; копії податкових накладних; копії виписки з банківських рахунків за перевіряємий період.

Згідно з п.п. 7.4.1. п.7.4 ст.7 цього ж Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.97р. не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.2.3 п. 7.2 ст.7 цього ж Закону визначено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом, при цьому платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.

З пояснень представника відповідача, що були надані ним в судовому засіданні, та наявної в матеріалах справи копії акту перевірки, судом встановлено, що під час проведення перевірки податковим органом предметом дослідження перевіряючих був лише факт прийняття рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26.08.2005 р. у справі №2-3869/05 про скасування державної реєстрації ТОВ «Порт-Ланд».

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що станом на 28.04.2006 р. №265038 ТОВ «Порт-Ланд»не виключено з даного реєстру.

Відповідно ж до частини пятої статті 111 Цивільного кодексу України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Крім того, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26.08.2005 р. у справі №2-3869/05 про скасування державної реєстрації ТОВ «Порт-Ланд»набрало законної сили лише 24.11.2005 р.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки ТОВ «Порт-Ланд»не виключено станом на 2006 р. з Єдиного державного реєстру, то твердження Відповідача про те, що дане підприємство не мало права виписувати податкові накладні, не береться судом до уваги та спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.2 закону України «Про Державну податкову службу в Україні»завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, інші платежі). Відповідно до ст. 3 цього ж Закону органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади, а також рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань оподаткування, виданими у межах їх повноважень.

Згідно ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990р. №509/ХІІ державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій виконують функції по здійсненню контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), забезпечують облік платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів, а також здійснюють реєстрацію фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів, та ін.

У відповідності до ст. 11 цього ж Закону передбачені права державних податкових інспекцій якими вони наділені для виконання покладених функцій, а саме : здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків); здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгових патентів; 3) одержувати у платників податків (посадових осіб платників податків) пояснення з питань, що виникають під час перевірок та стосуються реалізації повноважень органів державної податкової служби, встановлених цим та іншими законами України; перевіряти під час проведення перевірок у фізичних осіб документи, що посвідчують особу; 4) запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) такими платниками податків. Письмові повідомлення про такі запрошення направляються не пізніше ніж за десять робочих днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (посадова особа платника податків); 5) одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України та комерційних банків у порядку, встановленому Законом України "Про банки і банківську діяльність", довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження у встановлені терміни валютної виручки від суб'єктів підприємницької діяльності та ін.

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивача фактично притягнуто до відповідальності за віднесення сум до податкового кредиту, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями або іншими подібними документами, однак, як вже встановлено судом вище, відповідачем під час проведення не було враховано всіх обставин справи та не було детально досліджено первинну документацію.

Крім того п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»платника податку визначено як особу, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Пунктом 10.2 ст. 10 цього ж Закону платники податку, визначені у пп. "а", "в", "г", "д" п. 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97 №166, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації з ПДВ. Дані, наведені в декларації, повинні відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника, отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що податковим органом не було використано наданих йому законодавством можливостей для встановлення факту правомірності віднесення позивачем сум до податкового кредиту.

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи та пояснень сторін, позивачем у перевіряємому періоді належним чином та у встановленому законом порядку подавалась податкова звітність, зокрема декларації з податку на додану вартість та розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, при цьому жодних зауважень з приводу відсутності податкових накладних, на підставі яких у перевіряємому періоді позивачем віднесено суми сплаченого ПДВ до податкового кредиту, чи невідповідності таких накладних встановленим вимогам у податкового органу відсутні.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконання про безпідставність висновків податкового органу про неможливість віднесення до податкового кредиту сум сплаченого ПДВ в разі не сплати контрагентом податкових зобовязань, а тому податкові повідомлення-рішення від 22.05.2006 р. №/0. від 20.06.2006 р. №/1, від 09.09.2006 р. №/2, від 07.11.2006 р. №/3 підлягають скасуванню в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин справи та вимог законодавства.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог. Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.05.2006 р. №/0. від 20.06.2006 р. №/1, від 09.09.2006 р. №/2, від 07.11.2006 р. №/3 ДПІ у Подільському районі м. Києва.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук