Справа № 826/8689/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2016 року 11:43 № 826/8689/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Суботи О.В.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третіх осіб - ОСОБА_4, гаражно-будівельного кооперативу «Лук'янівець-2» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві за участю третіх осіб - ОСОБА_4, гаражно-будівельного кооперативу «Лук'янівець-2» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем грубо порушено вимоги п.3 ч. 3 ст. 10, п. 2 ч. 1 ст. 23, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки державний реєстратор не звернувся до видавця довідки №12/4, виданої 12.12.1992 року гаражно-будівельним кооперативом «Лук'янівець-2», та не перевірив її актуальність на момент проведення державної реєстрації.

Крім того, позивач зазначає, що системний аналіз положень ст.ст. 2, 10, 19-1, 21 Закону України «Про кооперацію» свідчить про правомірність набуття ОСОБА_1 майнових прав на гаражний бокс НОМЕР_2 по провулку Делегатському 14, Шевченківського району м. Києва в ГБК «Лук'янівець-2» в 2012 році.

В позовній заяві позивач (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на гаражний бокс НОМЕР_2 гаражно-будівельний кооператив «Лук'янівець-2» на ім'я ОСОБА_4 та зобов'язати управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов'язати управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчинити дії по реєстрації речових прав на гаражний бокс НОМЕР_2 гаражно-будівельний кооператив «Лук'янівець-2» на ім'я ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1;

- стягнути з управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 понесені ним судові витрати.

В ході судового розгляду даної справи позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав того, що державний реєстратор Канівець Л.М., здійснивши відповідні пошуки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановила, що на об'єкт нерухомого майна - гараж НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: м. Київ, гаражно-будівельний кооператив «Лук'янівеь-2» провулок Делегатський, 14, право власності не зареєстровано за жодною особою.

Крім того, заявником було подано реєстраційне посвідчення КМБТІ від 17.12.1992 р., згідно якого гараж НОМЕР_2, розташований по провулку Делегатському в Шевченківському районі м. Києва кооперативу «Лук'янівець-2» зареєстровано на праві власності за ОСОБА_4, а також інформаційну довідку КМБТІ від 18.02.2016 року КВ-2016 №395, в якій зазначено, що згідно з даними Бюро, гараж НОМЕР_2 по провулку Делегатському, 14 в м. Києві на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі довідки ГБК «Лук'янівець-2» від 12.12.1992 р. №12/4.

За таких обставин, представник відповідача стверджує, що державний реєстратор Канівець Л.М., встановивши, що було подано усі необхідні документи, визначені Законом і Порядком №1127, та що відсутні підстави для відмови, визначені ст. 24 Закону, правомірно прийняв оскаржуване рішення №28425442 від 24.02.2016 року.

В частині позовних вимог щодо скасування запису про право власності представник управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві зазначив, що з 30.04.2016 року останнє не має повноважень щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Представник третьої особи - гаражно-будівельного кооперативу «Лук'янівець-2» позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі з підстав того, що в книзі обліку вихідної кореспонденції за 1992 рік ГБК «Лук'янівець-2» відсутні будь-які відомості про надання ОСОБА_4 довідки 12/4 від 12.12.1992 року. Крім того, в 2012 році ОСОБА_6 звернувся із заявою про його виключення із членів кооперативу ГБК «Лук'янівець-2» та відмовився від свого паю на користь ОСОБА_1. Після здійснення всіх розрахунків протоколом загальних зборів членів кооперативу №1/2012 від 25.09.2012 року ОСОБА_1 включено в члени ГБК «Лук'янівець-2» замість ОСОБА_6 з правом володіння гаражним боксом НОМЕР_2.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши думку позивача та представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що 24.02.2016 року державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любов Миколаївна прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28425442, яким зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна (гараж НОМЕР_2) за адресою: м. Київ, «Лук'яновець-2», гаражно-будівельний кооператив, що знаходиться за адресою: провул. Делегатський, 14, за реєстраційним номером 00 на ім'я ОСОБА_4.

Незгода позивача із зазначеним рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі - Закон №1952-VI (тут і надалі в редакції, станом на момент вирішення даної справи).

Відповідно до ст. 1 Закону №1952-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 12 Закону №1952-VI державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи у паперовій формі, що містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи у паперовій формі.

Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом (ч.5 ст.12 Закону №1952-VI).

Частиною 3 ст. 10 Закону №1952-VI визначено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону №1952-VI перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, (далі - Порядок №1127) (в редакції, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Пунктом 40 Порядку №1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що згідно довідки, виданої ОСОБА_1, який є членом кооперативу ГБК «Лук'янівець-2», ОСОБА_4 не є членом кооперативу «Лук'янівець-2» з 2005 року та не має у власності гаражів в ГБК «Лук'янівець-2»по провулку Делегатському, 14 Шевченківського району м. Києва.

Дана довідка видана для оформлення права власності.

Згідно виписки з протоколу загальних зборів членів кооперативу ГБК «Лук'янівець-2» №1/2012 від 25.09.2012 року, прийнято в члени зазначеного кооперативу ОСОБА_1.

При цьому, відповідно до довідки №1 від 26.02.2016 року, виданої ГБК «Лук'янівець-2», ОСОБА_1 є власником гаража НОМЕР_2 з 25.09.2012 року по провулку Делегатському, 14 Шевченківського району міста Києва. Рішення Київради про виділення земельної ділянки для будівництва та експлуатації гаражів №307 від 29.03.1990 року, Гараж НОМЕР_2 побудований господарським способом. Будівництво гаража НОМЕР_2 проводилось у відповідності з «Виконавчим проектом ГБК «Лук'янівець-2» згідно якого гараж є спорудою з підвальним приміщенням.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем 18.05.2012 р. придбано пай в ГБК «Лук'янівець-2» у ОСОБА_6, що передбачало право користування гаражним боксом НОМЕР_2. Факт придбання вказаного гаражного боксу підтверджується розпискою ОСОБА_6 та письмовою згодою його дружини на відчуження.

Статтею 2 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі.

Статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Відповідно до п. 63 Порядку №1127 для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подаються: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об'єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо), або довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи №00, заявником (ОСОБА_4) з метою прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна (гараж НОМЕР_2) за адресою: м. Київ, «Лук'яновець-2», гаражно-будівельний кооператив, що знаходиться за адресою: провул. Делегатський, 14 надано наступні документи: копію паспорту НОМЕР_3, виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 21.09.1994 р.; копію ідентифікаційного номера від 26.11.1998 р.; довідку ГБК «Лук'янівець-2» від 12.12.1992 року №12/4; технічний паспорт від 17.12.1992 р.; реєстраційне посвідчення від 17.12.1992 р.; інформаційна довідка від 18.02.2016 КВ-2016 №395.

Водночас, згідно довідки вих.№06-7 від 06.07.2016 року, виданої ГБК «Лук'янівець-2», що адресована усім судовим і правоохоронним органам, органам юстиції та правопорядку, третім особам, яких це стосується, та якою ГБК «Лук'янівець-2» офіційно, публічно заявляє та інформує, що не володіє жодною інформацією, яка б стосувалась майнових прав гр. України ОСОБА_4 на гаражний бокс НОМЕР_2, розташований за адресою: м. Київ, провул. Делегатський, 14, оскільки останній не був членом кооперативу, починаючи з 1991 року, не сплачував членських внесків та не реалізовував майнових прав на гаражний бокс НОМЕР_2. Крім того, в книзі вихідної кореспонденції за 1992 рік ГБК «Лук'янівець-2» відсутні будь-які відомості про надання ОСОБА_4 довідки №12/14 від 12.12.1992 року, у зв'язку з чим слід вважати її недійсною.

Зважаючи, що для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подаються: зокрема, довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, враховуючи, що в ході судового розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_4 не являється членом ГБК «Лук'янівець-2», що підтверджується наявними матеріалами справи, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення №28425442 від 24.02.2016 року прийняте державним реєстратором без врахування всіх обставин справи.

Наведене в сукупності свідчить, що позовні вимоги в даній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача внести відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 26 Закону №1952-VI передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 N 3502/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 р. за N 1429/20167) для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 2.6 Порядку №3502/5 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Пунктами 2.10 та 2.11 Порядку №3502/5 за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Зважаючи на заявочний принцип внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині, а відтак - відмову в їх задоволенні.

Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчинити дії по реєстрації речових прав на гаражний бокс НОМЕР_2 гаражно-будівельний кооператив «Лук'янівець-2» на ім'я ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №834-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Наведене свідчить, що з 30.04.2016 року в управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві відсутні повноваження щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Крім того, суд зазначає, що статтею 11 Закону №1952-VI державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до державного реєстратора з необхідним пакетом документів для державної реєстрації речових прав на гаражний бокс НОМЕР_2 гаражно-будівельний кооператив «Лук'янівець-2» на ім'я ОСОБА_1, а відтак позовні вимоги в даній частині є передчасними та не підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах та відповідно до законів України.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любові Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28425442 від 24.02.2016 року, яким зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна (гараж НОМЕР_2) за адресою: м. Київ, «Лук'яновець-2», гаражно-будівельний кооператив, що знаходиться за адресою: провул. Делегатський, 14, за реєстраційним номером 00 на ім'я ОСОБА_4.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 документально підтверджені понесені ним судові витрати у розмірі 551,21 грн за рахунок бюджетних асигнувань управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов