Справа № 333/3258/16-а
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №333/3258/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

06.10.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя з 14.04.2011 р. їй призначена пенсія за вислугу років довічно згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-IV) як працівнику освіти та медичному працівнику.

При первинному призначенні пенсії у 2011 р. пенсія обчислювалася з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2010 р.

З 06.04.2016 року позивач набула право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і того ж дня вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак відповідач прийняв у неї заяву довільного зразку, не перевіривши правильність оформлення заяви, не надавши бланк встановленого зразка для оформлення заяви. На заяву ОСОБА_1 відповідач надав відповідь, керуючись Законом України «Про звернення громадян», роз'яснивши позивачу порядок звернення до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя із заявою про перерахунок пенсії.

16 травня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком.

Відповідач на підставі поданої заяви здійснив переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. При цьому при переведенні було застосовано показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2010 рік.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що працівник відповідача, прийнявши в неї 06.04.2016 заяву довільного зразку, не дотрималася вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (надалі - Порядок).

Крім того, неправомірність дій відповідача полягає в тому, що Управління ПФУ, провівши переведення на інший вид пенсії та перерахунок розміру пенсії, застосувало показник середньої заробітної плати за 2010 рік, який було враховано при призначенні попереднього виду пенсії - пенсії за вислугу років.

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перевірки правильності оформлення заяви ОСОБА_1 від 06.04.2016, нездійснення перевірки змісту і належного оформлення наданої позивачем заяви; визнати протиправними дії відповідача щодо застосування для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 показника заробітної плати по народному господарству України за 2010 рік; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити з 06 квітня 2016 року розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, виходячи із показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії, із урахуванням раніше виплаченої пенсії.

У судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, надали суду заявe про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача УПФУ по Комунарському району м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення, в яких зазначено, що ОСОБА_1 на обліку відповідача перебуває з 14 квітня 2011 року, отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. До звернення до Управління ПФУ у травні 2016 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років довічно згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі - Закон № 1788-ХІІ) з урахуванням вимог Закону № 1058-IV. У квітні 2011 року позивачу було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. При цьому, враховуючи той факт, що позивач мала стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугою років, основний розмір пенсії їй було призначено за нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням норм Закону № 1058-ХІІ.

Щодо застосування показника заробітної плати, що використовувався при переведенні пенсії, відповідач у запереченнях послався на ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, відповідно до якої при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином, оскільки пенсію позивачу призначено у 2011 році, для її розрахунку використовувався показник середньої заробітної плати за 2010 рік. Таким чином, при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком також застосовуватиметься показник середньої заробітної плати за 2010 рік. Відтак відповідач просить в позові відмовити.

В запереченнях Управління ПФУ не викладена його позиція відносно доводів ОСОБА_1 про неправомірну бездіяльність відповідача, що виразилася в недотриманні його працівником вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Згідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14.04.2011 р. перебувала на обліку в УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя та їй була призначена пенсія за вислугою років як особі, яка відповідно до ст. 51 Закону № 1788-ХІІ відноситься до окремих категорій громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Після призначення пенсії за вислугою років позивач продовжувала працювати і сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

06.04.2016 р. позивач набула право на призначення пенсії за віком та того ж дня особисто звернулася до УПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя із заявою про нарахування їй пенсії за віком у зв'язку із досягненням нею віку, встановленого абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Надавши інспектору Леженко Т.І., яка приймала громадян за столом №4, заяву довільного зразку, позивач надалі намагалася надати іншому інспектору, ОСОБА_2, яка знаходилася за столом № 2, копії необхідних документів: паспорту, трудової книжки та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду платника податків, але остання відмовилася їх приймати, пояснивши тим, що пенсійна справа у відповідача вже наявна і потреби в копіях немає.

Пунктом 1.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

При цьому пункт 3.3. Порядку зобов'язує орган, що призначає пенсію, надавати роз'яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій, надавати в разі необхідності бланки документів.

Як визначено п. 4.2. Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Отже, оскільки дотримання прав громадянина є пріоритетом для держави та її посадовців, тож державні службовці мають усіляко сприяти громадянам у реалізації їх законних прав.

Так, відповідно до Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 № 214, державна служба ґрунтується на таких основних принципах, як, зокрема, служіння народу України; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина.

Державний службовець має з належною повагою ставитись до прав, обов'язків та законних інтересів громадян, їх об'єднань, а також юридичних осіб, додержуватися загальновизнаних етичних норм поведінки, культури спілкування, не повинен проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог, допускати прояви бюрократизму, відомчості та місництва, нестриманість у висловлюваннях та не вчиняти дій, що дискредитують орган державної влади або ганьблять репутацію державного службовця.

Водночас, у цьому випадку працівником відповідача вищевказані вимоги чинного законодавства дотримані в повному обсязі не були, проявлено байдужість до законних прав особи на призначення пенсії, формальний підхід та бюрократизм.

Так, отримавши заяву ОСОБА_1, яка була викладена не на спеціальному бланку, працівник відповідача ОСОБА_3всупереч Порядку № 22-1 не перевірила правильність оформлення заяви, зміст і належне оформлення наданих документів, не надала бланк встановленого взірця для оформлення заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надані відповідачем докази та заперечення на адміністративний позов не містять обґрунтувань неспроможності доводів позивача про протиправну бездіяльність Управління ПФУ, що виразилася в нездійсненні перевірки правильності оформлення заяви ОСОБА_1 від 06.04.2016, нездійсненні перевірки змісту і належного оформлення наданої позивачем заяви.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача про визнання бездіяльності Управління ПФУ протиправною.

16 травня 2016 року позивач звернулася до відповідача, надавши заяву про призначення пенсії визначеного Порядком зразка, та копії паспорту, трудової книжки, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду платника податку, що підтверджується розпискою-повідомленням.

На підставі вищезазначеної заяви відповідач видав розпорядження від 27.05.2016 № 195739, відповідно до якого ОСОБА_1 було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

При цьому розмір пенсії визначений з урахуванням середньої заробітної плати по народному господарству України за 2010 рік.

Саме цей показник застосований відповідачем тому, що, як він вважає, пенсію позивачу було призначено у 2011 році, таким чином, при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком також застосовуватиметься показник середньої заробітної плати за 2010 рік.

Положеннями ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, в ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені ст. 9 цього Закону (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом (призначення пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058, яким пенсія за вислугу років не передбачена), тому положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин взагалі не підлягають застосуванню.

В даному випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом України у постановах від 31.03.2015 по справі № 21-612а14, від 22.12.2015 по справі № 21-4071а15.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, відповідач зобов'язаний провести нарахування позивачу пенсії за віком з 06.04.2016 із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2013-2015 роки.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 Кодексу4 адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перевірки правильності оформлення заяви ОСОБА_1 від 06.04.2016, нездійснення перевірки змісту і належного оформлення наданої позивачем заяви.

Визнати протиправними дії відповідача щодо застосування для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 показника заробітної плати по народному господарству України за 2010 рік.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити з 06 квітня 2016 року розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, виходячи із показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком, тобто за 2013, 2014, 2015 роки, із урахуванням раніше виплаченої пенсії.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1653 гривні 60 копійок.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, з подачею її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя А.І. Боровікова