Справа № 335/10564/16-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лоцкіна Олега Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Лоцкіна Олега Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що 21.09.2016 о 08:35 він, керуючи автомобілем «АЗ 2109», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Перемоги у м. Запоріжжя, був зупинений інспектором поліції Лоцкіним О.Ю., який виніс спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальністю за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України. Вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки він рухався по дорозі, яка має 3 смуги для руху в одному напрямку, в середньому ряду, а пішохід у цей час знаходився на острівці безпеки (бетонному розділювачі на сходах) та рух не здійснював. Зупинений він був через 5 хвилин після вказаної події навпроти будинку № 73 по вул. Перемоги у м. Запоріжжі. Також зазначив, що була порушена встановлена КУпАП процедура розгляду справи щодо нього. Просив визнати незаконними дії поліцейського щодо притягнення до адміністративної відповідальності, постанову АР № 049601 від 21.09.2016 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача-1 та відповідач-2 до суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причин неявки суду не повідомили.

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники процесу, суд з урахуванням приписів ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повно важень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем-2 не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 18.1 Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення АР № 049601 від 21.09.2016, 21.09.2016 о 08:35 год., ОСОБА_1 по вул. Перемоги, 119, у м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2109», д.н. НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, створивши їм перешкоду у русі, чим порушив п. 18.1 ПДР України. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 255,00 грн.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, пунктом 18.1 Правил дорожнього руху України передбачено вибір поведінки водієм при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи. Зокрема, водій повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Постанова АР № 049601 не містить даних щодо наявності потреби зупинитися у водія. Також у постанові не зазначено, яким чином дії водія створили пішоходам перешкоду в русі та яку саме.

В цей же час, позивач вказує у позовній заяві, що потреби в зупинці в нього не було, оскільки пішохід знаходився на острівці безпеки та не рухався. Проте, відповідач-2 не надав суду жодних доказів, відповідно до яких суд міг би пересвідчитись, що вказаним доводам позивача була надана відповідна оцінка поліцейським при складанні спірної постанови.

Крім того, суд також звертає увагу, що в межах розгляду даної справи відповідач-2 взагалі не надав жодного доказу правомірності прийнятої ним постанови, а також дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема, доказів роз'яснення прав особі, яка притягається до відповідальності, дослідження та оцінки усіх доказів по справі, заслуховування пояснень свідків події тощо).

Таким чином, враховуючи, що відповідачем пояснення позивача не були спростовані, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в силу вимог ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач, їх не спростує, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, і вважає за можливе покласти їх в основу як докази обставин, на які він посилається в обґрунтування заявленого позову.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на що задовольняє їх.

Позовні вимоги про визнання дій відповідача-2 протиправними щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. За змістом цієї норми, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, встановлені законом умови їх реалізації. Юридичне значення в межах спірних правовідносин для позивача має постанова АР № 049601 від 21.09.2016, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а не дії відповідача щодо її складання.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така позовна вимога не може бути задоволена судом, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд який перевіряє правомірність такої постанови.

Також суд констатує відсутність позовних вимог, пред'явлених безпосередньо до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, яке зазначено відповідачем-1 у позовній заяві.

Таким чином, позов ОСОБА_1 суд задовольняє частково.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 21 вересня 2016 року серії АР № 049601, прийняту інспектором патрульної поліції роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Лоцкіним Олегом Юрійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шалагінова