Справа № 826/8983/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8983/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Костюк Л.О., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Бесараб В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Артем-банк» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.05.2016 №, № , № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.05.2016 №, №, № . В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено виїзну планову перевірку Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт від 04.05.2016 №353/26-15-14-06-01-15/01/26253023 (далі - Акт перевірки), яким встановлені наступні порушення:

- п. 138.1.1, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. 138.5 ст. 138, пп. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 пп. 153.8.1 п. 153.8 ст. 153 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 рік на суму 769 879 грн;

- абз. «а» п.п. 14.1.185, п. 14.1, ст. 14, п.180.2, п. 180.3 ст. 180, абз. «б», п. 185.1 ст. 185, абз. «в», «д» п. 186.3 ст. 186, п. 187,1 ст. 187, пп. 190.2 ст. 190, п. 202.1 ст. 202, п. 208.1, п. 208.2,п. 208.4 ст. 208 Податкового кодексу України в частині неподання розрахунку податкових зобов'язань отримувача послуг у вигляді додатку до декларації з податку на додану вартість, та заниження банком податку на додану вартість на загальну суму 61 296 грн;

- пп. 213.2.4 п. 213.2 ст. 213 Податкового кодексу України за I квартал 2014 року занижено особливий податок на операції з відчуження цінних паперів та операції з деривативами на загальну суму 31 000 грн;

- п. 69.2 статті 69 Податкового кодексу України не надіслано не пізніше наступного робочого дня з дня відкриття/закриття рахунка (включаючи день відкриття/закриття повідомлення про відкриття/закриття рахунку платника податку до контролюючого органу) (а.с. 17-51).

На підставі Акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення:

- № від 23.05.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України на 962 348 грн 75 коп., з яких за основним платежем 769 879 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 192 469 грн 75 коп.;

- № від 23.05.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість 78 830 грн, з яких за основним платежем 61 296 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 17 534 грн;

- № від 23.05.2016, яким застосовано відносно позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1 360 грн;

- № від 23.05.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем операції з відчуження цінних паперів та операції з деривативами, що справлялись до 1 січня 2015 року на суму 38 750 грн, з яких за основним платежем 31 000 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 7 750 грн (а.с. 58-61).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до пп.140.1.6 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України (у редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення: будь-які витрати із страхування ризиків загибелі врожаю, транспортування продукції платника податку; цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією транспортних засобів, що перебувають у складі основних засобів платника податку; будь-які витрати із страхування ризиків, пов'язаних із виробництвом національних фільмів (у розмірі не більше 10 відсотків вартості виробництва національного фільму); екологічної та ядерної шкоди, що може бути завдана платником податку іншим особам; майна платника податку; об'єкта фінансового лізингу, а також оперативного лізингу, концесії державного чи комунального майна за умови, якщо це передбачено договором; фінансових, кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із провадженням ним господарської діяльності, в межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору, за винятком страхування життя, здоров'я або інших ризиків, пов'язаних з діяльністю фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, обов'язковість якого не передбачена законодавством, або будь-яких витрат із страхування сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Якщо умови страхування передбачають виплату страхового відшкодування на користь платника податку - страхувальника, то застраховані збитки, яких зазнав такий платник податку у зв'язку з веденням господарської діяльності, включаються до його витрат за податковий період, в якому він зазнав збитків, а будь-які суми страхового відшкодування зазначених збитків включаються до доходів такого платника податку за податковий період їх отримання.

Таким чином, наведені вище норми дозволяють платнику податків відносити витрати, пов'язані із страхуванням фінансових ризиків та майна, до витрат, які впливають на визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, за умови їх підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами.

У результаті дослідження матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що між позивачем (страхувальник) та ТДВ «СК «Цитадель» (страховик):

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів № 0102/68-634 від 02.01.2015, відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк» пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків, передбачених кредитними договорами. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,75 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 02.01.2015 і діє до 31.12.2015 включно;

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів №0102/69-634 від 02.01.2015 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк» пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків, передбачених кредитними договорами. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,75% від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 02.01.2015 і діє до 31.12.2015 включно.

Загальний розмір страхових платежів та ТДВ «СК «Цитадель» та включених до складу витрат позивачем в 2015 році складу 5 353 569 грн 29 коп.

Крім того, між позивачем (страхувальник) та ПрАТ «Страхова компанія «Прогрес-Фонд» (страховик) укладено:

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів №0201/03-315 від 01.02.2013 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань, передбачених кредитними договорами. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,5 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 01.02.2013 і діє до 31.12.2013 року включно.

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів №0201/04-315 від 01.02.2013 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань, передбачених кредитними договорами. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,5 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 01.02.2013 і діє до 31.12.2013 включно.

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів №0801/01-315 від 01.08.2014 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань, передбачених кредитними договорами. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,75 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 01.08.2014 і діє до 31.12.2014 включно.

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів №0801/02-315 від 01.08.2014 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань, передбачених кредитними договорами. Страховий тариф встановлюється у розмірі 1 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 01.08.2014 і діє до 31.12.2014 включно (а.с. 62-64).

Загальний розмір страхових платежів сплачених ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд» та включених до складу витрат позивачем становить 10 907 329 грн 78 коп.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем з ТОВ «СК «Євростандарт» укладено Генеральний договір добровільного страхування кредитів № 0902/48-815 від 02.09.2013 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань, передбачених кредитними договорами. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,75 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 02.09.2013 і діє до 31.12.2013 включно.

Загальний розмір страхових платежів сплачених ТОВ «СК «Євростандарт» та включених до складу витрат АТ «Артем-Банк» становить 4 590 409 грн 91 коп.

Також колегією суддів встановлено, що позивачем з ТОВ «Відродження України» (з 2012 року ТДВ «СК «Рада» у зв'язку зі зміною назви) укладено:

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів №1101/04-15 від 01.11.2010 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків, передбачених кредитними договорами, які страхуються в межах даного договору. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,5 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Додатковою угодою №29 від 03.01.2013 визначено страхову суму у розмірі 32 226 641 грн 13 коп., страховий платіж складає 161 133 грн 21 коп., строк страхування з 03.01.2013 по 31.01.2013;

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів №1105/01-15 від 05.11.2012 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків, передбачених кредитними договорами, які страхуються в межах даного договору. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,5 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 05.11.2012 і діє до 30.10.2013 включно.

Загальний розмір страхових платежів сплачених ТДВ «СК «Рада» та включених до складу витрат АТ «Артем-Банк» становить 325 934 грн 58 коп.

Крім того, позивачем з ТДВ «СК «Дельта Ре» укладено:

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів №0203/52-286 від 03.02.2014 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків, передбачених кредитними договорами, які страхуються в межах даного договору. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,75 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 03.02.2014 і діє до 31.12.2014 включно;

- Генеральний договір добровільного страхування кредитів № 0203/53-286 від 03.02.2014 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків, передбачених кредитними договорами, які страхуються в межах даного договору. Страховий тариф встановлюється у розмірі 0,75 % від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 03.02.2014 і діє до 31.12.2014 включно.

Загальний розмір страхових платежів сплачених ТДВ «СК «Дельта Ре» та включених до складу витрат АТ «Артем-Банк» становить 9 302 316 грн 51 коп.

Між позивачем та ТДВ СК «Арго» укладено Генеральний договір добровільного страхування кредитів №010715К від 01.07.2015 відповідно до умов якого предметом договору є майнові інтереси АТ «Артем-Банк», пов'язані з матеріальними збитками, які завдані Банку внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків, передбачених кредитними договорами. Страховий тариф встановлюється у розмірі 1% від страхової суми, яка встановлюється щомісячно, виходячи з загального розміру залишку заборгованості по Кредитним договорам, укладеним між страхувальником та позичальниками, станом на кожне 01 число місяця, що підтверджується відповідними документами. Договір страхування набуває чинності з 01.07.2015 і діє до 30.06.2016 включно.

Загальний розмір страхових платежів сплачених ТДВ СК «Арго» та включених до складу витрат АТ «Артем-Банк» становить 6 634 245 грн 51 коп.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем (Банк) з ТОВ «Інвестиційна компанія «Макторг» (Позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії №11/13 від 05.09.2013, відповідно до п.1.1 Банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, яка надається в національній валюті, що надалі іменується «Кредитна лінія», а позичальник зобов'язується використати кредитні кошти на цілі, зазначені в п. 1.5 цього Договору, своєчасно та в повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитами, виконувати інші умови цього Договору і повернути Банку заборгованість за кредитною лінією згідно графіку, передбаченого Додатком №1 до цього Договору. Згідно з п.1.4 вказаного Договору строк кредитної лінії закінчується 01.09.2014 (а.с. 71-76).

Також позивачем (Банк) укладено кредитний договір №24/13 від 29.10.2013 з ТОВ «Шлях-2» (Позичальник), згідно з п.1.1. якого Банк надає позичальнику кредит у гривнях, що надалі іменується «кредит», а позичальник зобов'язується використати кредит на цілі, зазначені в пункті 1.5 цього Договору, своєчасно та в повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього Договору і повернути банку заборгованість за кредитом згідно графіку, передбаченого додатком 1 до цього Договору. Відповідно до п.1.4 вказаного Договору кінцевий строк дії кредиту закінчується 28.10.2015 (а.с. 89-93).

Між позивачем (Банк) та Державною акціонерною холдинговою компанією «Артем» (Позичальник) укладено кредитний договір №969/978-ЮО від 12.09.2014, відповідно до п.1.1 якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, яка надається в євро, що надалі іменується «кредитна лінія», надає позичальнику кредити за рахунок кредитної лінії, а позичальник зобов'язується використати кредити на цілі, зазначені в п.1.5 цього Договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитами, виконувати інші умови цього Договору і повернути банку заборгованість за кредитною лінією згідно графіку, передбаченого Додатком №1 до цього Договору. У цьому договорі під терміном «відновлювальна кредитна лінія» позначається кредитна лінія, протягом строку дії якої після повного або часткового повернення наданих позичальнику кредитів банк здійснює подальше кредитування позичальнику в межах ліміту, зазначеного в Додатку №1 до цього Договору. Відповідно до п.1.4 строк дії кредитної лінії закінчується 28.01.2015 (а.с. 101-105).

Відносини у сфері страхування, які спрямовані на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб визначено Законом України «Про страхування» від 7 березня 1996 року №85/96-ВР (надалі - Закон №85/96-ВР) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 16 Закону №85/96-ВР договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Аналіз викладеного свідчить, що страхування, як спосіб захисту осіб від настання певних подій, обумовлених договором страхування не включає такої ознаки як обов'язкове та неминуче настання відповідної події. Страховий випадок може статися, а може і не статися, але сутність страхування полягає у тому, що застрахована особа за плату страховику отримує захист від наслідків можливого настання відповідної події. Надання страхових послуг має у своїй суті не лише виплату страхового відшкодування, а й надання застрахованій особі захисту.

Зазначена правова позиція підтверджується Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.09.2015 (справа №К/800/45238/14).

Згідно Акту перевірки вбачається, що позивачем при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 завищено витрати за 2014 рік на загальну суму 4 274 002 грн. Зокрема, під час перевірки встановлено, що між позивачем та ТДВ «СК «Цитадель», ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд», ТОВ «СК «Євростандарт», ТДВ «СК «Відродження України», ТОВ «СК «Дельта Ре» та ТДВ «СК «Арго» укладено ряд Генеральних договорів добровільного страхування кредитів витрати при укладанні та реалізації яких враховано позивачем при визначенні об'єкту оподаткування. Проте, контролюючий орган за наслідками аналізу вищевказаних договорів прийшов до висновку, що на момент укладання договорів фінансового страхування у банка був відсутній об'єкт страхування, а саме: майнові інтереси, пов'язані зі збитками внаслідок невиконання (неналежного виконання) позичальником умов та строків виконання фінансових зобов'язань у зв'язку з тим, що умовами кредитних договорів передбачено погашення кредитів після закінчення дії договору страхування, внаслідок чого відсутній страховий ризик. З моменту дії договору страхування та до кінця перевіряємого періоду фактів страхових випадків не встановлено, відшкодування страхувальником шкоди (збитків) не здійснювалось. А тому відповідач вважає, що при визначенні об'єкта оподаткування можуть враховуватись витрати платника податку із страхування фінансових, кредитних та інших ризиків за умови, що вони пов'язані із провадженням господарської діяльності, та визначені в межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору.

При цьому, до повноважень відповідача належить лише контроль за дотриманням суб'єктом господарювання податкового законодавства, тоді як оцінка ефективності діяльності платника перебуває поза межами компетенції органів Державної фіскальної служби України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем правомірно включено до складу витрат суми страхових платежів у розмірі 4 274 002 грн, тому податкове повідомлення-рішення від 23.05.2016 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог абз. «а» п.п. 14.1.185, п. 14.1, ст. 14, п.180.2, п. 180.3 ст. 180, абз. «б», п. 185.1 ст. 185, абз. «в», «д» п. 186.3 ст. 186, п. 187,1 ст. 187, пп. 190.2 ст. 190, п. 202.1 ст. 202, п. 208.1, п. 208.2,п. 208.4 ст. 208 Податкового кодексу України в частині неподання розрахунку податкових зобов'язань отримувача послуг, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України, у вигляді додатку до декларації з податку на додану вартість, не нарахування та не слати податку на додану вартість до бюджету з постачання особою-нерезидентом послуг банку, місце постачання яких розташоване на митній території України, колегія суддів вказує про наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивачем отримано від нерезидента S.W.I.F.T (Королівство Бельгія) телекомунікаційні та інформаційні послуги, оплата за отримання яких здійснювалась згідно інвойсів SWIFT, а саме:

- березень 2013 року: 4518,4 євро (46 986 грн 36 коп.), 166 євро (1726 грн 22 коп.), оплата 11.03.2013;

- квітень 2013 року: 166 євро (1730 грн 20 коп.), оплата 10.04.2013;

- травень 2013 року: 166 євро (1742 грн 80 коп.), оплата 13.05.2013;

- червень 2013 року: 166 євро (1728 грн 07 коп.) оплата 09.07.2013;

- липень 2013 року: 166 євро (1704 грн 99 коп.) оплата 09.07.2013;

- серпень 2013 року: 266 євро (2 828 грн 83 коп.) оплата 08.08.2013;

- вересень 2013 року: 166 євро (1751 грн 69 коп.), оплата 06.09.2013;

- жовтень 2013 року: 166 євро (1800 грн 78 коп.), оплата 08.10.2013;

- листопад 2013 року: 166 євро (1782 грн 21 коп.), оплата 13.11.2013;

- грудень 2013 року: 166 євро (1812 грн 59 коп.), оплата 09.12.2013;

- січень 2014 року: 166 євро (1803 грн 70 коп.), оплата 09.01.2014;

- лютий 2014 року: 166 євро (1950 грн 74 коп.), оплата 07.02.2014;

- березень 2014 року: 4210,73 євро (54 333 грн 87 коп.), 166 євро (2142 грн 01 коп.), оплата 07.03.2014;

- квітень 2014 року: 166 євро (2889 грн 25 коп.), оплата 10.04.2014;

- травень 2014року: 166 євро (2654 грн 92 коп.), оплата 12.05.2014;

- червень 2014 року: 166 євро (2620 грн 90 коп.), оплата 12.06.2014;

- липень 2014 року: 166 євро (2692 грн 81 коп.), оплата 09.07.2014;

- серпень 2014 року: 166 євро (2919 грн 66 коп.), оплата 12.08.2014;

- вересень 2014 року: 166 євро (2785 грн 06 коп.), оплата 11.09.2014;

- жовтень 2014 року: 166 євро (2743 грн 67 коп.), оплата 10.10.2014;

- листопад 2014 року: 166 євро (3186 грн 82 коп.), оплата 14.11.2014;

- грудень 2014 року: 166 євро (3241 грн 19 коп.), оплата 12.12.2014;

- січень 2015 року: 166 євро (3089 грн 66 коп.), оплата 13.01.2015;

- лютий 2015 року: 166 євро (4649 грн 27 коп.), оплата 10.02.2015;

- березень 2015 року: 4658,87 євро (107 226 грн 91 коп.), 166 євро (3820 грн 60 коп.) оплата 16.03.2015;

- квітень 2015 року: 166 євро (4215 грн 35 коп.), оплата 07.04.2015;

- травень 2015 року: 166 євро (3835 грн 24 коп.), оплата 12.05.2015;

- червень 2015 року: 166 євро (3960 грн 57 коп.), оплата 11.06.2015;

- липень 2015 року: 166 євро (4009 грн 06 коп.), оплата 10.07.2015;

- серпень 2015 року: 166 євро (3868 грн 50 коп.), оплата 11.08.2015;

- вересень 2015 року: 166 євро (4036 грн 31 коп.), оплата 11.09.2015;

- жовтень 2015 року: 166 євро (4054 грн 38 коп.), оплата 12.10.2015;

- листопад 2015 року: 166 євро (4048 грн 13 коп.), оплата 12.11.2015;

- грудень 2015 року: 166 євро (4158 грн 19 коп.), оплата 10.12.2015 (а.с. 113-140).

Відповідно до підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

З аналізу змісту Постанови Правління Національного Банку України «Про встановлення особливостей розрахунків за правочинами щодо цінних паперів та затвердження Положення про депозитарну та клірингову діяльність Національного банку України» від 25.09.2013 №387 SWIFT є міжнародною міжбанківською системою передавання інформації та здійснення платежів, яка надає відповідні послуги.

За приписами підпункту 196.1.5 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування операції з надання послуг платіжних організацій платіжних систем, пов'язаних з переказом коштів, з інкасації, розрахунково-касового обслуговування, залучення, розміщення та повернення коштів за договорами позики, депозиту, вкладу (у тому числі пенсійного), управління коштами та цінними паперами (корпоративними правами та деривативами), доручення, надання, управління і відступлення прав вимоги за фінансовими кредитами фінансових установ, кредитних гарантій і банківських поручительств особою, що надала такі кредити, гарантії або поручительства. Перелік послуг з розрахунково-касового обслуговування визначається Національним банком України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Таким чином, операції з отримання банком послуг міжнародної системи фінансових телекомунікацій S.W.I.F.T., відповідно до підпункту 196.15 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування ПДВ операції з надання послуг розрахунково-касового обслуговування, до яких віднесені розрахункові операції, що проводяться з використанням міжнародних, внутрішньодержавних платіжних систем та систем телекомунікацій.

Окрім того, в п.1.29 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-III зазначено, що платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Внутрішньодержавна платіжна система - платіжна система, в якій платіжна організація є резидентом та яка здійснює свою діяльність і забезпечує проведення переказу коштів виключно в межах України. Міжнародна платіжна система - платіжна система, в якій платіжна організація може бути як резидентом, так і нерезидентом і яка здійснює свою діяльність на території двох і більше країн та забезпечує проведення переказу коштів у межах цієї платіжної системи, у тому числі з однієї країни в іншу.

Відповідно до п.1.43 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» учасник/член платіжної системи - юридична особа, що на підставі договору з платіжною організацією платіжної системи надає послуги користувачам платіжної системи щодо проведення переказу коштів за допомогою цієї системи та відповідно до законодавства України має право надавати такі послуги.

Згідно п.1.37 ст.1 даного Закону розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Постановою Правління Національного банку України №400 від 15.11.2011 затверджено Перелік типових операцій з розрахунково-касового обслуговування, які відповідно до підпункту 196.1.5 пункту 196.1 статті 196 розділу V Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування.

Відповідно до п. 4 та п.4.13 вказаної Постанови не є об'єктом оподаткування операції, що забезпечують виконання розрахунків або є їх складовою частиною та розрахункові операції, що проводяться з використанням міжнародних, внутрішньодержавних, внутрішньобанківських та інших платіжних систем.

Викладене, спростовує висновки відповідача, що S.W.I.F.T. не є платіжною системою.

Таким чином, послуги, які надані «Артем-Банк» міжнародною міжбанківською системою передавання інформації та здійснення платежів SWIFT з урахуванням положень підпункту 196.1.5 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податку на додану вартість, що вказує на необґрунтованість висновків контролюючого органу та відсутність підстав для винесення податкового повідомлення-рішення № від 23.05.2016.

Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем положень п. 69.2 статті 69 Податкового кодексу України та наявності підстав для застосування суми штрафних санкцій у розмірі 1360 грн згідно податкового повідомлення-рішення № від 23.05.2016, колегія суддів відзначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Артем-Банк» відкрито клієнтам наступні рахунки:

- 001.980 - 06.08.2014;

- 701.980 - 26.05.2014;

- 304.840 - 06.08.2014;

- 206.978 - 02.06.2014.

При перевірці відповідачем встановлено, що позиваче несвоєчасно повідомлено про відкриття/закриття банківських рахунків до органів ДФС, а саме:

- 001.980 на 2 дні, дата отримання повідомлення - 08.08.2014;

- 701.980 на 2 дні, дата отримання повідомлення - 28.05.2014;

- 304.840 на 2 дні, дата отримання повідомлення - 08.08.2014;

- 206.978 на 7 днів, дата отримання повідомлення - 03.06.2014.

Статтею 69 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що банки та інші фінансові установи відкривають поточні та інші рахунки платникам податків - юридичним особам (резидентам і нерезидентам) незалежно від організаційно-правової форми, відокремленим підрозділам та представництвам юридичних осіб, для яких законом установлені особливості їх державної реєстрації та які не включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, за наявності документів, виданих контролюючими органами, що підтверджують взяття їх на облік у таких органах, або виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (для осіб, взяття на облік яких у контролюючих органах здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Банки та інші фінансові установи зобов'язані надіслати повідомлення про відкриття або закриття рахунка платника податків - юридичної особи, у тому числі відкритого через його відокремлені підрозділи, чи самозайнятої фізичної особи до контролюючого органу, в якому обліковується платник податків, не пізніше наступного робочого дня з дня відкриття/закриття рахунка (включаючи день відкриття/закриття).

У разі відкриття або закриття рахунка платника податків - банку, у тому числі відкритого через його відокремлені підрозділи, повідомлення надсилається в порядку, визначеному цим пунктом, лише в разі відкриття або закриття кореспондентського рахунка.

У разі відкриття або закриття власного кореспондентського рахунка банки зобов'язані надіслати повідомлення до контролюючого органу, в якому обліковуються, в строки, визначені цим пунктом.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах до контролюючих органів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 26.12.2013 №853 (чинного в момент виникнення спірних правовідносин) Національний банк України, банки та інші фінансові установи не пізніше наступного робочого дня з дня відкриття/закриття рахунків платників податків (включаючи день відкриття/закриття) подають відомості про це в електронному вигляді з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису з посиленими сертифікатами відкритих ключів засобами електронної пошти мережі Інтернет на адресу Інформаційного порталу Міністерства доходів і зборів України.

Таким чином, позивач за наслідками відкриття вищевказаних рахунків в силу приписів статті 69 Податкового кодексу України та вказаного Порядку зобов'язаний був не пізніше наступного робочого дня подати відомості про це в електронному вигляді на адресу Інформаційного порталу Міністерства доходів і зборів України.

При цьому в матеріалах справи містяться копії квитанцій з комп'ютерної програми «M.E.DOC IS» про доставку файлів повідомлень про відкриття вищевказаних рахунків клієнтам Банку до Інформаційного порталу Міндоходів (а.с. 141-142).

Зокрема, згідно долучених до матеріалів справи квитанцій вбачається, що позивачем повідомлено про відкриття рахунків 001.980 - 06.08.2014; 701.980 - 26.05.2014; 304.840 - 07.08.2014 та 206.978 - 03.06.2014.

Тобто, в строки визначені чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством АТ «Артем-Банк» повідомлено про відкриття вищевказаних рахунків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № від 23.05.2016 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Л.О.Костюк,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.