Справа № 804/3732/16
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2016 р. Справа № 804/3732/16
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Борисенко П.О., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМАВТОМАТИКА" до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕМАВТОМАТИКА» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Амур Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 28.04.2016 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АРГОС КОНСАЛТ», ТОВ «САНДРА ТРЕЙД» за період з 01.10.2015 р. по 31.10.2015 року, ТОВ «ТРЕБЛ КОМПАНІ», ТОВ «АРГОС КОНСАЛТ», ТОВ «САНДРА ТРЕЙД», ТОВ «ІСЛАНД ГРУП» за період з 01.11.2015 року по 30.11.2015 року, ТОВ «АРГОС КОНСАЛТ», ТОВ «САНДРА ТРЕЙД», ТОВ «ІСЛАНД ГРУП» за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року. На підставі акту перевірки податковим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення рішення, яке позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно було прийняте всупереч нормам діючого законодавства. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Суд розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи дійшов висновку про необхідність відмови у його задоволенні, оскільки відповідачем не було надано суду жодних доказів відсутності у відповідача інших представників.
У звязку з вищевикладеним, у відповідності до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕМАВТОМАТИКА» перебуває на обліку в Державної податкової інспекції у Амур Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області як платник податків.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України органи податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Судом встановлено, що посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АРГОС КОНСАЛТ», ТОВ «САНДРА ТРЕЙД» за період з 01.10.2015 р. по 31.10.2015 року, ТОВ «ТРЕБЛ КОМПАНІ», ТОВ «АРГОС КОНСАЛТ», ТОВ «САНДРА ТРЕЙД», ТОВ «ІСЛАНД ГРУП» за період з 01.11.2015 року по 30.11.2015 року, ТОВ «АРГОС КОНСАЛТ», ТОВ «САНДРА ТРЕЙД», ТОВ «ІСЛАНД ГРУП» за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року, про що складено акт № 878/04-61-14-02/32066020 від 21.03.2016 року.
Згідно вищевказаного акту перевірки податковим органом встановлено порушення ТОВ «РЕМАВТОМАТИКА» пп. 198.1, 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме, завищено податковий кредит з податку на додану вартість, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2465074 грн.
На підставі висновків акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення рішення від 28.04.2016 року, № НОМЕР_1, яким позивачу було збільшено суму нарахованого грошового зобовязання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів на суму 3693111 грн. та нараховано 1231037 грн. штрафних санкцій.
Суд вважає оскаржуване податкове повідомлення рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Відповідно до п.п.134.1.1, п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Статтею 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно п.137.1, 137.2, 137.3, п.п.137.4 ст.137 Податкового кодексу України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Податок, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які провадять страхову діяльність, визначається в порядку, передбаченому пунктом 141.1 статті 141 цього Кодексу.
Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пунктах 57.1 та 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.
Податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу. Податковий (звітний) рік для платників податків починається з першого календарного дня податкового (звітного) року і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) року.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Судом встановлено, що вищезазначені висновки сформовано відповідачем на підставі аналізу взаємовідносин позивача з контрагентами.
Так, позивач мав взаємовідносини з ТОВ «АРГОС КОНСАЛТ». Так, за договором № 061001 від 06 жовтня 2015 року позивачу було поставлене дизельне паливо згідно Специфікації № 1 від 06 жовтня 2015 року, необхідне для здійснення господарської діяльності основного профілю видобування вугілля. Вартість товару, що підлягає поставці за вказаною специфікацією складає 147960 грн. Підтвердженням належного виконання Сторонами договору своїх зобов'язань є видаткові накладні: № 36 від 07 жовтня 2015 року транспортованого згідно ТТН № 071001 від 07 жовтня 2015 року. За договором № 120701 від 07 грудня 2015 року позивачу було поставлене обладнання та розходні матеріали згідно Специфікації № 1 від 07 грудня 2015 року, необхідне для здійснення господарської діяльності основного профілю видобування вугілля. Вартість товару, що підлягає поставці за вказаною специфікацією складає 2860236 грн. Поставка товару здійснювалась зокрема за видатковими накладними № 281 від 08 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 081202 від 08 грудня 2015 року, № 282 від 08 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 081203 від 08 грудня 2015 року, № 283 від 09 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 091201 від 09 грудня 2015 року, № 284 від 09 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 091202 від 09 грудня 2015 року, № 285 від 09 грудня 2016 року, транспортованого згідно ТТН № 091203 від 09 грудня 2015 року, № 286 від 09 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 091204 від 09 грудня 2015 року, № 287 від 10 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 101201 від 10 грудня 2015 року, № 288 від 10 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 101202 від 10 грудня 2015 року, № 290 від 10 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 101203 від 10 грудня 2015 року, № 291 від 10 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 101204 від 10 грудня 2015 року, № 292 від 10 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 101205 від 10 грудня 2015 року, № 293 від 10 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 101206 від 10 грудня 2015 року, № 294 від 10 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 101207 від 10 грудня 2015 року, № 295 від 10 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 101208 від 10 грудня 2015 року, № 318 від 18 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 181201 від 18 грудня 2015 року, № 319 від 18 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 181202 від 18 грудня 2015 року.
Крім того, позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «ТРЕБЛ КОМПАНІ». Так, за договором № 040615 від 21 жовтня 2015 року позивачу було поставлене обладнання та розходні матеріали згідно Специфікації № 2 від 09 листопада 2015 року, необхідне для здійснення господарської діяльності основного профілю видобування вугілля. Вартість товару, що підлягає поставці за вказаною специфікацією складає 593994 грн. Поставка товару здійснювалась зокрема за видатковими накладними № 197 від 12 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 121101 від 12 листопада 2015 року, № 199 від 12 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 121103 від 12 листопада 2015 року, № 218 від 12 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 121104 від 12 листопада 2015 року. За договором № 110901 від 09 листопада 2015 року позивачу було поставлене дизельне паливо згідно Специфікації № 1 від 09 листопада 2015 року, необхідне для здійснення господарської діяльності основного профілю видобування вугілля. Вартість товару, що підлягає поставці за вказаною специфікацією складає 304194 грн. Підтвердженням належного виконання Сторонами договору своїх зобов'язань є видаткові накладні: № 198 від 12 листопада 2015 року транспортованого згідно ТТН № 121102 від 12 листопада 2015 року, № 219 від 12 листопада 2015 року транспортованого згідно ТТН № 121105 від 12 листопада 2015 року.
Також, позивач мав взаємовідносини з ТОВ «ІСЛАНД ГРУП». Так, за договором № 011002 від 01 жовтня 2015 року позивачу було поставлене обладнання та розходні матеріали згідно Специфікації № 3 від 25 жовтня 2015 року та Специфікації № 4 від 01 грудня 2015 року необхідне для здійснення господарської діяльності основного профілю видобування вугілля. Вартість товару, що підлягає поставці за вказаними специфікаціями складає 1114476 грн. та 1282458 грн. Поставка товару здійснювалась зокрема за видатковими накладними № 234 від 26 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 261110 від 26 листопада 2015 року, № 235 від 26 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 261104 від 26 листопада 2015 року, № 236 від 26 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 261105 від 26 листопада 2015 року, № 237 від 26 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 261106 від 26 листопада 2015 року,№ 238 від 26 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 261107 від 26 листопада 2015 року, № 239 від 26 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 261108 від 26 листопада 2015 року, № 240 від 26 листопада 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 261109 від 26 листопада 2015 року, № 50 від 01 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 011201 від 01 грудня 2015 року та ТТН № 011202 від 01 грудня 2015 року, № 263 від 17 грудня 2015 року та 264 від 17 грудня 2015 року транспортованого згідно ТТН № 171201 від 17 грудня 2015 року, № 265 від 17 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 171202 від 17 грудня 2015 року, № 266 від 17 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 171203 від 17 грудня 2015 року,№ 267 від 17 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 171204 від 17 грудня 2015 року,№ 268 від 17 грудня 2015 року, транспортованого згідно ТТН № 171205 від 17 грудня 2015 року.
Крім того, позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «САНДРА ТРЕЙД».
Також, суд зауважує на тому, що позивачем на підтвердження законності придбання товару, а також його безпосереднього використання у господарській діяльності було надано: накладні на внутрішнє переміщення товарно-матеріальних цінностей зі складу ТМЦ на виробничі дільниці, зокрема дільниці автотранспорту, вентиляції та техніки безпеки, механічному цеху, підготовчо-відновлювальних робіт, погрузочно-технологічного комплексу, видобутку вугілля; акти списання списання товарів безпосередньо по дільницям, які отримували ТМЦ; акти приймання-передачі устаткування до монтажу та Акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів на товари, що відносяться до необоротних основних засобів; відомості обліку, видачі малоцінних та швидкозношуваних предметів; матеріальні звіти про рух дизельного палива; довідки про залишки ТМЦ на складі ТМЦ; акти приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів, якими підтверджується використання матеріалів для здійснення ремонтно-відновлювальних робіт основних засобів.
За таких обставин, висновки про існування у платника податків порушень законодавства з питань оподаткування, не відповідають дійсності та суперечать законодавству з питань оподаткування.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Отже, норми Податкового кодексу України в якості підстави для не включення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ТОВ «Ремавтоматика» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Таким чином, доходить висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень, у звязку з вищевикладеним, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення було прийняте всупереч нормам діючого законодавства, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 122, 128, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМАВТОМАТИКА» задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 28.04.2016 року, винесене Державною податковою інспекцією у Амур Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 20.07.2016р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_2