Справа № 463/3864/16-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Львів 463/3864/16-а

2-а/463/223/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача Сірого А.В.

представника відповідача Панчишина Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій Управління ПФУ в Личаківському районі м. Львова у формі рішення № 2752 від 10.08.2016 року, про відмову у проведенні перерахунку суми щомісячної пенсійної виплати за вислугою років на підставі довідки Прокуратури Львівської області від 03.08.2016 року за № 18/1212 щодо ОСОБА_3, у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 року) та зобов'язання відповідача провести щодо нього перерахунок суми щомісячної пенсійної виплати за вислугою років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки Прокуратури Львівської області від 03.08.2016 року за № 18/1212 про заробіток для перерахунку пенсії, в розмірі 90 % від суми заробітку за посадою прокурора Личаківського району м. Львова без обмеження граничного розміру з 01 грудня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 1981р. працював в органах прокуратури України та відповідно до наказу Генерального прокурора України від 30.03.2004р. № 330к був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 1991р. та ст. 38 КЗпП України. Пенсія в подальшому неодноразово перераховувалась органами пенсійного фонду. Постановою КМУ від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено розміри заробітної плати працівників прокуратури на 10 % з 01.12.2015р., у зв'язку з чим звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, про що надав відповідну довідку. Листом від 10.08.2016р. у проведенні перерахунку відповідач відмовив з підстав скасування з 01.06.2016р. норм про пенсійне забезпечення, закріплених в Законі України «Про прокуратуру» 1991р. Вважає таку відмову незаконною. З 02.01.2003р. він перебуває на пенсійному обліку відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. в редакції від 12.07.2001р. Держава тим самим взяла на себе зобов'язання забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію станом на час звернення за перерахунком. Норми Закону, за яким втрачається право на призначення спеціальної пенсії не позбавляє його права на перерахунок, оскільки його пенсія призначена раніше, і відповідно, правовідносини пенсійного забезпечення між ним та відповідачем, в тому числі щодо перерахунку, повинні регулюватись Законом України «Про прокуратуру» від 1991р. в редакції станом на 12.07.2001р. Тому, просить визнати неправомірними дії відповідача, зобов'язавши останнього провести перерахунок пенсії виходячи з розміру місячної заробітної плати, встановленого на рівні 90 %, з проведенням виплати з 01.12.2015р. і без обмеження граничного розміру пенсійних виплат, з приводу чого пред'явив згаданий позов.

В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги від 17.08.2016р. - адвокат Сірий А.В. позовні вимоги підтримав. Дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Представник відповідача згідно належної довіреності від 05.01.2016р. Панчишин Ю.І. проти обґрунтованості позову заперечив. Законом України від 28.12.2014р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015р. внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру» від 1991р., за якими, умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури визначається КМУ. Станом на 01.01.2015р. КМУ не визначив умов та порядку проведення перерахунку, а з 01.06.2015р., у зв'язку з прийняттям Закону України № 213 від 02.03.2015р., скасовано право на отримання спеціальних пенсій. Такий Закон не конституційним не визнавався, і тому, є обов'язковим до виконання, а норми ч. ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 1991р., на які посилається позивач на час звернення до суду втратили чинність. В свою чергу, норми чинного на даний час Закону України «Про прокуратуру» містять обмеження в максимальному розмірі пенсії, яка не може перевищувати 10 740 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Розміри соціальних виплат залежить від соціально-економічних можливостей держави, і оскільки на даний час чинне законодавство встановляє певні обмеження, вважає, що у відповідача відсутній обов'язок з проведення перерахунку пенсії. Тому, відмову вважає законною і в задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та приймаючи постанову у відповідності до вимог ст. 161 КАС України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 02.01.2003р. позивачу призначена пенсія за вислугу років, як працівнику прокуратури відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 1991р.

Заявою від 10.08.2016р. позивач звернувся до відповідача з вимогою провести перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням з 01.12.2015р. заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови КМУ від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», до якої долучив довідку Прокуратури Львівської області від 03.08.2016р. № 18/1212 (а.с.7). Рішенням відповідача від 10.08.2016р. № 2752 відмовлено у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії (а.с.6).

Вирішуючи даний спір в правовому полі та на підставі законодавчих актів, які регулюють правовідносини між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих на момент виходу позивача на пенсію визначався статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 1991р. (далі Закон № 1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Крім цього, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі Закон № 1166-VII), який набрав чинності 01 квітня 2014р., у редакцію статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ були знову внесені зміни, а відсоток розміру пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, визначається на рівні 70 %.

Аналогічно, норми ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ зазнали змін у зв'язку із прийняттям Закону України від 28.12.2014р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким знову ж таки зменшено відсоток розміру пенсії, та крім цього, встановлено новий порядок перерахунку пенсії, який повинен визначатись Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ, Закону № 1166-VII змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті). Змін зазнала лише ч. 18 статті у зв'язку із прийняттям Закону № 76-VIII, яким викладену вказану норму в новій редакції, а саме, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, яка діяла на момент виходу позивача на пенсію, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Верховний Суд України на підставі аналізу зазначених правових норм під час розгляду адміністративної справи № 21-2432а15 в своїй постанові від 06.10.2015р. висловився про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

За змістом висновків Конституційного Суду України, право позивача на перерахунок пенсії, яке існувало на момент призначення пенсії не може бути обмежене прийняттям нових законів.

Правовідносини пенсійного забезпечення включають в себе не лише призначення, але й перерахунок пенсії і таким чином, посилання представника відповідача на норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки, як вбачається зі змісту цієї норми, вона застосовується відносно осіб, які звернулись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії після 01.06.2015р., а не з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії.

Посилання представника відповідача на те, що Закон України «Про прокуратуру» від 1991р. на даний час втратив чинність висновків суду не спростовує.

Чинним на даний час Законом України «Про прокуратуру» від 2014р. закріплено аналогічне право працівників прокуратури на перерахунок раніше призначеної пенсії (ч. ч. 4, 20 ст. 86) і саме на реалізацію такого права позивача, відповідача слід зобов'язати здійснити перерахунок, який проводиться не за правилами Закону України «Про прокуратуру» від 1991р., а в розмірі, що встановлений цим законом, як про це зазначив Верховний Суд України в своїй постанові № 21-2432а15.

Досягнута позивачем пенсійна гарантія - 90 % від суми місячної заробітної плати повинна враховуватись під час проведення перерахунку і не може бути обмежена. Посилання на Закон України «Про прокуратуру» від 1991р. в такому випадку лише конкретизує розмір перерахунку, а не встановлює порядок його проведення.

Так само, не спростовує висновків суду відсутність на даний час визначених умов та порядку перерахунку пенсії, що за правилами ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 2014р. віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, оскільки такий підхід суперечить принципу розподілу влади. Кабінет Міністрів України згідно з Конституцією України не має права втручатись в компетенцію парламенту України, здійснюючи перегляд доцільності законів України, у тому числі шляхом прийняття чи неприйняття правових актів та ставити у залежність від цього набрання чинності відповідним законам.

Сутнісна природа права на перерахунок є абсолютною, а визначення умов та порядку такого перерахунку, за своїм юридичним значенням і по суті, є лише механізмом реалізації цього абсолютного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 22.06.2004р. розглядаючи справу «Броньовський проти Польщі» про право на кредит, яке було законодавчо закріплене в законодавстві Польщі, але через відсутність механізмів його реалізації носило виключно деклараційний характер, негативно оцінив «парадоксальну ситуацію, в якій виявилося неможливим реалізувати право на практиці, і що ці обмеження не були виправданими в демократичній державі, яка керується принципом верховенства права», та визнав факт порушення Державою Польща Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В іншій справі «Будченко проти України» Європейський суд з прав людини в п. 43 Рішення від 24.04.2014р., яке набуло статусу остаточного 24.07.2014р. вказав, що вимога існування компенсаційного механізму може вважатись такою, що переслідує законну мету, якою Європейський суд з прав людини назвав захист прав роботодавця, однак в цій справі було встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції через тривалу бездіяльність держави та той факт, що остання в розумні строки не забезпечила існування механізму реалізації права заявника на звільнення від оплати житлово-комунальних послуг (п. п. 46, 47).

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відмова в задоволенні позову виключно з підстав не прийняття КМУ правого акта про умови та порядок проведення перерахунку пенсії працівника прокуратури суперечитиме практиці Європейського суду з прав людини, і тому, ухвалення такого рішення є неможливим.

Відтак, позов в частині визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку та виплати різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.12.2015 року слід визнати обґрунтованим та задовольнити.

При цьому, задовольняючи позов, суд не вбачає перешкод і в частині вимог, що стосується проведення такого перерахунку без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 3668-VІ, максимальний розмір, пенсії, в тому числі перерахованої за правилами Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів доходів громадян, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, як зазначено п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Такі норми закону узгоджуються з наведеними вище висновками Конституційного Суду України, згідно з якими, зміст та обсяг досягнутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Оскільки на момент виходу позивача на пенсію її граничний розмір не обмежувався жодним законодавчим актом, при проведенні перерахунку він також не може бути обмежений.

Тому, позов в цілому слід визнати обґрунтованим, та задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551,20 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1), слід присудити з Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 17-19, 71, 94, 105, 128, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, у формі рішення № 2752 від 10.08.2016 року, про відмову у проведенні перерахунку суми щомісячної пенсійної виплати за вислугою років на підставі довідки Прокуратури Львівської області від 03.08.2016 року за № 18/1212 щодо ОСОБА_3, у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 року).

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова провести щодо ОСОБА_3 перерахунок суми щомісячної пенсійної виплати за вислугою років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки Прокуратури Львівської області від 03.08.2016 року за № 18/1212 про заробіток для перерахунку пенсії, в розмірі 90 % від суми заробітку за посадою прокурора Личаківського району м. Львова без обмеження граничного розміру з 01 грудня 2015 року.

Судові витрати в розмірі 551,20 грн. здійснені позивачем ОСОБА_3 присудити з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.