Справа № 646/5416/16-а
Суддя: Блага І. С.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/5416/16-а
№ провадження 2-а/646/104/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.16 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

за участі секретарів Пафік А.О., Старікової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 10 роти 3 БПП Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить визнати протиправною та скасувати постанову від 30.04.2016р. серії ПС2 №552549 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн., яка була винесена відповідачем.

В обґрунтування позову зазначено, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП є безпідставним, а оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав. Так, відповідач склав оскаржувану постанову відносно позивача за порушення п.15.9 «ґ» Правил дорожнього руху, яке полягало, у здійсненні позивачем зупинки на перехресті. Разом з тим, позивач не здійснював зупинки, а зменшив швидкість руху, після чого відбулося зіткнення автомобілю позивача з іншим автомобілем, який не дотримався безпечної дистанції позаду автомобілю позивача, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Після цього позивач та його пасажир ОСОБА_3 викликали поліцію. Співробітники поліції, серед яких був і відповідач, після прибуття на місце ДТП склали протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно водія іншого вищевказаного транспортного засобу, який допустив зіткнення з автомобілем позивача. Після цього відповідач став безпідставно стверджувати, що позивач хоча і не винуватий у ДТП, але намагався повернути з крайньої лівої полоси, що заборонено дорожнім знаком. При цьому ані пояснень позивача, ані пояснень свідка ОСОБА_3 відповідач вислуховувати не став, склавши оскаржувану постанову, в той час як жодного доказу порушення позивачем вимог п.15.9 «ґ» не було. Таким чином, правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП не було.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та підтвердив фактичні обставини, як в ньому викладені.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_4, також підтримав позов та доводи, якими він обґрунтований.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі, про відкладення розгляду справи, або заперечень на позов не надавав.

Таким чином, за правилами ч.4 ст.128 КАС України суд розглянув справу за відсутності відповідача.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

30.04.2016р. інспектор патрульної поліції 10 роти 3 БПП у м.Києві Департаменту патрульної поліції капітан поліції ОСОБА_2 склав постанову у справі про адміністративне правопорушення (серії ПС2 №552549), якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, наклавши на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.4).

Як зазначено у тексті оскаржуваної постанови, позивач, який керував автомобілем НОМЕР_1, «30.04.2016р. о 17 годині 45 хвилин на перехресті вул..Дарницької та вул..О.Теліги у м.Києві здійснив зупинку транспортного засобу та ввімкнув лівий сигнал повороту, ігноруючи вимогу дорожнього знаку «Напрямки руху о смугах», намагаючись зі смуги, що вказує рух прямо, здійснити поворот ліворуч, при цьому суттєво завадив руху транспорту в крайній лівій смузі руху, чим порушив п.15.9 «ґ» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП».

При цьому, у постанові міститься зауваження позивача про свою незгоду з нею.

Так, частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці рух.

В свою чергу, положеннями п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху визначено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 30.04.2016р. він в якості пасажир а їхав у автомобілі Ford Mondeo, яким керував позивач, у м.Києві. Коли на перехресті їх автомобіль рухався з невеликою швидкістю, вони відчули поштовх позаду. Після цього позивач зупинив автомобіль, вони вийшли з нього та побачили, що автомобіль Fiat Doblo, який рухався позаду них, допустив зіткнення з автомобілем позивача. Свідок та позивач викликали поліцію. Співробітники поліції прибули на місце ДТП хвилин через 20, здійснили огляд місця ДТП, перевірили документи у водіїв. Свідок повідомив працівників поліції, що він є очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, надав свої документи. Проте, співробітники поліції відмовилися приймати у свідка його пояснення та стали вимагати у позивача прибрати його транспортний засіб з місця ДТП, хоча позивачу ще не було надано для ознайомлення складену схему ДТП. У противному випадку працівники поліції погрожували притягти позивача до адміністративної відповідальності за зупинку на перехресті. Свідок пояснював співробітниками поліції, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу після ДТП, як того вимагають Правила дорожнього руху. Після цього свідок подав до Департаменту патрульної поліції скаргу на неправомірні дії співробітників поліції.

Факт звернення свідка ОСОБА_3 до начальника Департаменту патрульної поліції з приводу вищевказаних подій у звязку з діями співробітників патрульної поліції під час оформлення схеми ДТП підтверджується копією відповідної скарги від 03.04.2016р. (а.с.19-20).

Листом №Б-3534/4/11 від 17.05.2016р. свідкові на його скаргу було надано відповідь про те, що неправомірних дій з боку працівників Управління патрульної поліції у м.Києві не виявлено.

При цьому у вказаному листі не надано відповіді по суті скарги ОСОБА_3 в частині, що стосується дій співробітників поліції, які вимагали водіїв транспортних засобів, що були учасниками ДТП, прибрати автомобілі з проїзної частини до ознайомлення зі схемою ДТП та відповідними замірами на цій схем і, а також щодо неетичної поведінки співробітників поліції.

Положеннями ч.2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, суду не надано було достатніх, допустимих та належних доказів правомірності оскаржуваного рішення відповідача як субєкта владних повноважень.

Будь-яких заперечень, письмових пояснень або доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови від відповідача до суду не надходило.

Таким чином, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи було підтверджено обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог.

Ця постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015р. №3-рп/2015 було визнано неконституційність положень частини 2 статті 171-2 КАС України, якою передбачено остаточність рішень суду першої інстанції у цій категорії справ.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.160-163, 167, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 30.04.2016р. серії ПС2 №552549 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510 грн., яка була винесена інспектором патрульної поліції 10 роти 3 БПП Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_2.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя І.С.Блага