Справа № 815/5630/16
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5630/16
УХВАЛА

27 жовтня 2016 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду - Єфіменко К.С., ознайомившись зі справою за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати в повному обсязі суми гарантованого відшкодування ОСОБА_1, як вкладнику, який має право на отримання суми гарантованого відшкодування за вкладом в ПАТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №530001984 від 16.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити в повому обсязі виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) суми гарантованого відшкодування за договором №530001984 від 16.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року, як особі, на яку поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Тобто, як вбачається з наведеного вище, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу ч.3 ст.2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ст.1 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ "Про банки та банківську діяльність", п.6 ст.2 Закону № 4452-VІ та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) та від 15 червня 2016 року (справа № 21-286а16).

Приписами частин 1, 2 ст. 244-2 КАС України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, принятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п.п.7 п.9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 визначено, що у мотивувальній частині рішення можуть також використовуватися посилання на рішення Конституційного Суду України, відповідні рішення Верховного Суду України (стаття 244-2 КАС України), а також посилання на рішення Європейського суду з прав людини згідно із Законом України від 23 лютого 2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Позивач у своєму адміністративному позові вказує, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015 року №330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 року №105 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ІМЕКСБАНК» та делегування повноважень ліквідатору, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації.

Судом встановлено, що позивач звернувся з позовними вимогами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при цьому ПАТ "ІМЕКСБАНК" з 21 травня 2015 року перебуває в стані ліквідації.

Таким чином, позовні вимоги позивача не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки розгляд спорів щодо цих правовідносин врегульований господарсько-процесуальним законодавством України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 17, п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати в повному обсязі суми гарантованого відшкодування ОСОБА_1, як вкладнику, який має право на отримання суми гарантованого відшкодування за вкладом в ПАТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №530001984 від 16.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити в повому обсязі виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) суми гарантованого відшкодування за договором №530001984 від 16.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року, як особі, на яку поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Копію ухвали разом із позовом та всіма додатками до нього надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання ухвали.

Суддя Єфіменко К.С.