Справа № 813/155/16
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Справа № 876/4932/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Заверухи О.Б., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря Кіри Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Трускавецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Трускавецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що його звільнення з органів внутрішніх справ через скорочення штатів є незаконним, оскільки не дотримано процедури звільнення, не встановлено можливості подальшого використання на службі та не запропоновано жодної посади. Крім того, зазначає, що перебував у відпустці по догляду за дитиною без збереження заробітної плати. Вважає, що відповідає вимогам до поліцейського та не відмовлявся від проходження служби в поліції та йому слід було запропонувати рівнозначну посаду у Трускавецькому ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області.

У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній. Просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов'язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07.08.1999 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України та проходив службу у Трускавецькому міському відділі ГУ МВС України на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Трускавецького міського відділу ГУ МВС України.

Відповідно до наказу № 114 о/с від 30.09.2015 року майору міліції ОСОБА_1 дільничному інспектору міліції сектору дільничних інспекторів міліції Трускавецького міського відділу ГУ МВС відповідно до п. 25 Закону України "Про відпустки" надано додаткову відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною з 07 вересня 2015 року по 21 серпня 2016 року.

Згідно з долученою до матеріалів справи розпискою ОСОБА_1 від 09.09.2015 року, підтверджено факт повідомлення останнього про наступне вивільнення на підставі Закону України "Про національну поліцію", який набирає чинності з 07 листопада 2015 року, службової телеграми МВС України від 03.09.2015 року №32175/Тх та ст. 49-2 КЗпП України та роз'яснено такому норми п.1 ст. 40 та 49-2 КЗпП України.

Наказом ГУ МВС у Львівській області від 06.11.2015 року № 831 о/с згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Трускавецького міського відділу ГУ МВС, з 06.11.2015 року звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів).

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. №580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення №114).

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Тобто, позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону, з приводу чого спору немає.

Приписами п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Законом № 580-VІІІ передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Оскільки, Закон України від 02.07.2015 р. № 580-VIІI "Про Національну поліцію" опубліковано в газеті "Голос України" 06.08.2015 року, 3-х місячний термін для виявлення працівниками міліції бажання проходити службу в поліції сплив 06.11.2015 року.

Таким чином, ОСОБА_1 не скористався наданим йому Законом №580-VІІІ правом на подання заяви про прийняття на службу до поліції, тобто в розумінні даного Закону не надав згоди на проходження служби в поліції.

Згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 641 "Про утворення Національної поліції України" утворена Національна поліція України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України.

Відповідно до пп. "г" п. 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Проте, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 року № 730 ліквідовано як юридичні особи територіальні органи Міністерства внутрішніх справ.

Пунктом 1 вказаної постанови передбачено утворення як юридичних осіб публічного права територіальних органів Національної поліції за переліком згідно з додатком 1. До Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються, включене, зокрема Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Судом встановлено, що Головне управління Національної поліції у Львівській області (ідентифікаційний код 40108833) зареєстроване як юридична особа, в стані припинення не перебуває та не являється правонаступником прав та обов'язків ГУ МВС України у Львівській області .

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в даному випадку має місце ліквідація однієї юридичної особи без переходу прав та обов'язків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб, тобто є припиненням всіх прав і обов'язків юридичної особи, в даному випадку ГУМВС України у Львівській області, без визначення правонаступника.

Відповідно до пункту 11 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що стосовно позивача судом не встановлено обмежень, які б перешкоджали відповідачу (при дотриманні встановленої законодавством процедури) приймати рішення про його звільнення через скорочення штатів, оскільки норми ч.3 ст.184 КЗпП України на нього не поширюються.

За таких обставин, враховуючи процес ліквідації органів міліції, відсутність волевиявлення позивача з приводу проходження служби в поліції, відсутність прямо передбачених обмежень щодо звільнення позивача через скорочення штатів, відповідач не зобов'язаний був розглядати можливість подальшого використання позивача на службі, а відтак, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги такі покликання позивача.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2016 року у справі № 813/155/16 -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді О.Б.Заверуха

Н.В.Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 26 жовтня 2016 року.