Справа № 821/1390/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1390/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Яцемирський С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Херсонській області ГУ ДФС у Херсонській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 17000 грн та податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 1 грн, -

встановив:

26 вересня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) до ГУ ДФС у Херсонській області (далі - відповідач) з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 17000 грн та податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 1 грн.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта фактичної перевірки позивача від 17.08.2016 № 311/21/22/РРО/НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, обґрунтовують їх тим, що під час проведення фактичної перевірки відповідачем було порушено порядок організації та проведення цієї перевірки, під час складення акта перевірки не доведеним є факт вчинення правопорушення саме позивачем під час здійснення продажу підакцизних товарів без застосування РРО та без наявності відповідної ліцензії на право продажу цих товарів. У наказі на проведення фактичної перевірки від 01.08.2016 № 345 не відображено відомостей щодо того, яка інформація про порушення законодавства була підставою для проведення такої перевірки та відсутні відомості про джерела цієї інформації. Позивач стверджує, що вона не здійснювала продаж підакцизних товарів. Позивач зазначає, що у неї відсутній обов'язок використовувати РРО оскільки в календарному році її дохід від провадження господарської діяльності складає менше 1 млн. гривень, а до обраних нею видів економічної діяльності не входить реалізація підакцизних товарів. З наведеного заявник робить висновок про відсутність потреб для отримання ліцензії, наявність або відсутність якої могла бути підставою для проведення перевірки. Все це на думку позивача є підставами для визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 17000 грн та податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 1 грн.

Відповідач проти позову заперечував і стверджував, що фактична перевірка здійснюється податковим органом без попередження платника податків та не передбачає під час її організації та здійснення розкриття джерела отримання інформації про можливі порушення платником податків законодавства України під час здійснення торгівельної діяльності. Відповідач зазначає, що проведеною перевіркою було встановлено продаж позивачем алкогольних напоїв (Бренді Кола Strong 0,33 л. 8,6% алкоголю за ціною 24 гривні) без ліцензії на такий продаж та без застосування належним чином зареєстрованого реєстратора розрахункових операцій. За результатами перевірки обґрунтовано складено податкові повідомлення-рішення і тому просить суд відмовити позивачеві у позові щодо їх скасування.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях та на матеріали фактичної перевірки.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що фактичну перевірку позивача здійснено на підставі наказу «Про проведення фактичних перевірок» від 01.08.2016 № 345, виданого керівником Головного управління ДФС у Херсонській області. За наслідками перевірки складено акт від 17.08.2016 № 311/21/22/РРО/ (далі - акт перевірки).

За наказом від 01.08.2016 № 345 підставою для призначення фактичної перевірки відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України було отримання податковим органом в установленому порядку інформації про порушення позивачем вимог законодавства під час здійснення торгівельної діяльності.

Порядок організації та проведення фактичної перевірки визначено положеннями ст. 80 ПК України, за змістом якої така перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки. Однією з обставин, за наявності якої може бути проведена фактична перевірка є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Статтею 80 ПК України не передбачено деталізацію отриманої інформації про можливі порушення законодавства платником податків та джерела отримання такої інформації, тому суд вважає помилковою думку позивача з цього питання.

За актом перевірки відповідачем було встановлено, що 17 серпня 2015 року з кіоску з холодильником «Живчик», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 було здійснено продаж Бренді Кола Strong 0,33 л. 8,6% алкоголю за ціною 24 гривні. Під час продажу розрахункового документу на вказану операції та ліцензії на право продажу алкогольних напоїв продавцем не надано.

В ході розгляду справи позивач стверджувала, що постійним місцем ведення її торгівельної діяльності є перевірений об'єкт, але вона не здійснює продаж підакцизних товарів тому у неї відсутня потреба в отриманні необхідних для такої торгівлі ліцензій, а також відсутній обов'язок застосовувати РРО в своїй господарській діяльності.

Окремо позивач зазначає, що п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» відносно неї діє мораторій на будь-які перевірки.

Установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій (п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи»).

Тобто, позивач повідомив про відсутність відповідних ліцензій на торгівлю алкогольними напоями, що враховуючи твердження позивача про відсутність обов'язку застосовувати РРО у своїй діяльності, дає суду підстави для висновку, що ліцензія на право продажу алкогольних напоїв та реєстратор розрахункових операцій на місці провадження господарської діяльності відсутні.

Відповідач на підтвердження факту придбання підакцизних товарів надав акт проведення контрольно-розрахункової операції №252 від 17.08.2016 року, відповідно до якого о 12:59 було проведено розрахункову операцію: продаж Бренді Кола Strong 0,33 л. 8,6% алкоголю за ціною 24 гривні, РРО не застосовано, розрахунковий документ не роздрукований та невиданий.

Висновки акту перевірки стали підставою для винесення відповідачем податкових повідомлень-рішень від 08 вересня 2016 року: № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 17000 грн за порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 1,00 грн за порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Позивач не вважає сам факт проведення стосовно неї фактичної перевірки протиправним, оскільки він здійснений без належних підстав для проведення такої перевірки, як наслідок протиправними, на думку позивача, є і прийняті за результатами такої перевірки податкові повідомлення-рішення.

При вирішенні спору по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За ст. 49 ГК України підприємці зобов'язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об'єднань, інших суб'єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави. За завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність.

Позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність із застування спрощеної системи оподаткування по вул. Набережна, 43 в с. Генічеська Гірка, Генічеського району, зобов'язаний був здійснювати цю діяльність в межах законодавства України, визначеного для організації та ведення такого виду підприємницької діяльності. При цьому, позивач при здійсненні торгівельної діяльності мав систематично здійснювати комплекс заходів, які б унеможливлювали безліцензійний продаж товарів та продаж товарів без застосування РРО у разі, коли таке застосування РРО передбачене чинним законодавством України.

На думку суду, суб'єкт господарювання несе повну відповідальність за дотриманням вимог чинного законодавства України у місцях, визначених ним для здійснення підприємницької діяльності, як у разі особистого здійснення підприємницької діяльності, так і у разі залучення до цієї діяльності інших осіб. Суд вважає, що фінансова відповідальність за порушення режиму ліцензування та використання РРО виникає у суб'єкта господарювання незважаючи на наявність дозвільних документів за місцем здійснення господарської діяльності цього суб'єкта господарювання.

В даному випадку позиція позивача стосовно відсутності факту реалізації підакцизної продукції, не підтверджується наявними в справі доказами, натомість позиція податкового органу стосовно факту реалізації такої продукції підтверджується актом проведення контрольної розрахункової операції. При цьому суд звертає увагу, що у податкового органу не може бути в наявності розрахункового документу, як того вимагає позивач, оскільки такий документ не видавався відповідачу на місці здійснення господарської діяльності позивачем.

В такий спосіб позивач намагається уникнути фінансової відповідальності за вчинене порушення і, як було зазначено вище, була зобов'язана забезпечити не тільки дотримання вимог законодавства щодо здійснення торгівельної діяльності, але і забезпечити видачу розрахункового документу на підакцизний товар, що реалізується. Згідно з витягом з реєстру платників єдиного податку від 08.07.2015 року №825, ФОП ОСОБА_1 здійснює такі види діяльності за КВЕД: 47.29 - Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 56.10 - Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Суб'єкт господарювання повинен здійснювати належний контроль за продукцією, яка реалізується та за інформацією яка надається покупцям, це стосується як приміщення кіоску з об'явами на його склі так і холодильної установки «Живчик» з перебуваючим в ньому товаром. На склі кіоску міститься аркуш з написом «Пиво напитки», а в холодильній установці перебувають дві банки напою «Beer Mix», що підтверджується фотоматеріалами, які є невід'ємними додатками до акту перевірки.

Відповідно до ч. 12 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481/95-ВР) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Законом передбачено звільнення від обов'язків щодо застосування РРО суб'єктів підприємництва - фізичних осіб у разі, коли вони застосовують спрощену систему оподаткування своїх доходів. З 1 липня 2015 року діяльність суб'єктів господарювання з продажу пива підлягає ліцензуванню. За змістом ст. 15 Закону № 481/95-ВР обов'язковою умовою для отримання ліцензії на продаж пива, а відповідно і для подальшого продажу пива, є здійснення розрахунків через належним чином зареєстрований РРО (розрахункові квитанції).

Згідно з пунктом 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції, якщо таке порушення вчинене вперше, у розмірі 1 гривня.

Тобто, законом передбачено звільнення від обов'язків щодо застування РРО суб'єктів підприємництва - фізичних осіб у разі, коли вони застосовують спрощену систему оподаткування своїх доходів, крім випадків здійснення торгівлі підакцизними товарами. Приписами Податкового кодексу України продукти з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше віднесені до підакцизних поварів.

Таким чином, суб'єкт підприємництва у разі здійснення торгівельної діяльності продуктами з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, таку діяльність мав здійснювати із застосування належним чином зареєстрованого РРО при обов'язковій наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

У зв'язку з цим суд вважає правомірним застування до позивача штрафних санкцій за спірними податковими повідомленнями-рішеннями і тому відмовляє в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні в якості свідків допитано ОСОБА_5 та ОСОБА_6, показання яких на правильність висновків суду не впливають.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі (ч.1 ст.138 КАС України).

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстави для висновку про протиправність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 25 жовтня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 17000 грн та податкового повідомлення-рішення № від 08.09.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 1 грн - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 28 жовтня 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.5.