Справа № 539/2050/16-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 р.Справа № 539/2050/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Кононенко З.О.
Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.
за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.09.2016р. по справі № 539/2050/16-а
за позовом ОСОБА_1
до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про відмову у перерахунку пенсії,
ВСТАНОВИЛА:
11.07.2016 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії відповідно до довідки № 28/016 виданої ТДВ "Лічмаш-Прилад" від 19.04.2016 року;
- скасувати рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 08.06.2016 року № 238;
зобов`язати Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та сплачувати позивачу пенсії відповідно до довідки № 28/016 виданої ТДВ "Лічмаш-Прилад" від 19.04.2016 року із суми 1873,70 грн., за один повний мвсяць роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.07.1986 року по 31.07.1986 року починаючи з 06.01.2016 року з урахуванням сплаченого.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що вважає дії відповідача, щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії відповідно до довідки № 28/016 виданої ТДВ "Лічмаш-Прилад" від 19.04.2016 року незаконними, необгрунтованими, такими, що порушують права, свободи та інтереси позивача.
Поставною Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.09.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області щодо відмови у перерахунку пенсії - відмовлено.
Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач працював на ТДВ «Лічмаш-Прилад» і з 01 червня 1986 року був призваний на військові збори та 08.06.1986 року направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував з 08.06.1986 року по 04.08.1986 року, що підтверджується довідкою військової частини (а.с.8).
Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, є інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного із роботами по ліквідації аварії та отримує пенсію призначену відповідно до статті 57 Закону України № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В квітні 2016 року позивач звернувся до ТДВ «Лічмаш-Прилад», оскільки вважав, що розмір виплаченої йому заробітної плати за роботу в зоні відчуження не відповідав положенням нормативно-правових актів, які діяли на той час і були під грифом «таємно» та для службового користування, зокрема, постанови Ради міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних спілок від 10 червня 1986 року №207-7; постанови ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, всесоюзної центральної ради професіональних спілок від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження РМ СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 рс «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС»; розпорядження РМ СРСР від 17 травня 1986 року № 964 рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати»; постанови РМ СРСР всесоюзної центральної ради професійних спілок від 05 червня 1986 року № 665-195; постанови РМ УРСР від 08 травня 1986 року № 168-5 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств організацій зони ЧАЕС» та листа Держкомпраці УРСР від 23 вересня 1986 року №136-с.
19.04.2016 року ТДВ «Лічмаш-Прилад» було перераховано заробітну плату за період з 01 липня по 31 липня 1986 року, з урахуванням вказаних нормативних актів та видана нова довідка від 06.06.2016 року №10 для перерахунку пенсії відповідно до постанови КМ України № 1210, яку він разом із іншими документами надав Лубенському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавської області для перерахунку пенсії (а.с.9).
Рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області від 08.06.2016 року № 238 позивачеві відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки обчислення заробітку за роботу в зоні відчуження за червень-вересень 1986 року проведено з порушенням норм чинного законодавства (а.с.14-15).
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до адміністративного суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи позивачу в перерахунку та виплаті позивачу пенсії відповідно до довідки № 28/016 виданої ТДВ "Лічмаш-Прилад" від 19.04.2016 року відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 здійснений на підставі його заяви у зв`язку з розсекреченням нормативних актів за період його роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з урахуванням постанови Ради Міністрів СРСР №524-156, тобто сума заробітку розрахована за підвищеними на 100% тарифними ставками (посадовими окладами), незалежно від населеного пункту, де вони перебували, відповідно до постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 655-195 (підвищення тарифної ставки на 100%) і постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 (максимальний розмір премії 60% на кратну оплату праці).
Відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачено за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.
Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 524-156 ( v0524400-86 ) (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 р. N 168 (168с-86-п ) було надано право керівникам підприємств і організацій провадити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС по підвищених до 100 % тарифних ставках (відрядних розцінках) і посадових окладах. Конкретні розміри підвищення зазначених ставок (розцінок) і окладів встановлювались з урахуванням складності і терміновості робіт.
Отже, за приписами наведеної норми, такі виплати здійснювали керівники підприємств, установ та організацій, яким надано право, а не обов`язок, здійснювати оплату праці осіб по підвищеним на 100% тарифним ставкам (окладам), з урахуванням складності і терміновості робіт.
Разом з тим, позивачем не надано документи, що підтверджують виділення коштів уповноваженими установами ТДВ «Лічмаш-Прилад» у 1986 році для здійснення таких виплат працівникам, задіяним у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС та виконання позивачем саме таких робіт, оплата яких здійснюється за підвищеними на 100% тарифними ставками.
Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.
Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).
Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.
Частиною 1 статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
З 01 січня 2012 року набрала чинності постанова КМ України №1210, якою затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пунктом 7 якої встановлено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Водночас, частиною 4 статті 15 Закону № 796-ХІІ встановлено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Отже, розмір призначеної за Законом № 796-ХІІ пенсії, обчислюється виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, який зазначається у довідках, виданих підприємствами, установами та організаціями на яких працювали особи, що мають право на таку пенсію.
При цьому, пунктом 7 постанови КМ України №1210 визначений перелік обов`язкових відомостей, які повинні бути зазначені у таких довідках. Відсутність таких даних у довідці виключає можливість проведення перерахунку пенсії відповідно до цього пункту.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невід`ємною складовою підстав та порядку перерахунку пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 04 листопада 2015 року (справа № 21-3120а15).
Згідно пункту 1 вказаного Порядку, останнім визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При цьому, такий механізм передбачає обчислення пенсій громадян, в тому числі, виходячи із заробітної плати, яку особи, що брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження.
Отже, фактична виплата заробітної плати позивачу за один календарний місяць роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з урахуванням підвищеної на 100% тарифної ставки, із застосуванням показників кратності, а також премії в розмірі 60% тарифної ставки, є визначальним фактором, який має враховуватись при вирішенні питання про наявність підстав для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Однак, зазначені обставини під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, в довідці про заробітну плату №28/016 від 19.04.2016 року, виданій ТДВ «Лічмаш-Прилад» безпідставно застосовано кратність до тарифної ставки, підвищеної на 100 відсотків, а сума премії у розмірі 60 відсотків безпідставно розрахована та включена до довідки, оскільки не підтверджена первинними документами підприємства щодо встановленого такого розміру премії у 1986 році за роботу в зоні ЧАЕС.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не були враховані норми постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є безпідставними.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення відповідача від 08.06.2016 року №238 про відому в перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату №28/016 від 19.04.2016 року, виданій ТДВ «Лічмаш-Прилад» мотивоване проведенням обчислення заробітку за роботу в зоні відчуження за період з 01.07.1986 року по 31.07.1986 року з порушенням чинного законодавства, є законним.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.09.2016 року по справі № 539/2050/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.09.2016р. по справі № 539/2050/16-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 31.10.2016 р.