Справа № 461/3331/16-а
Суддя: Клюба Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Львів Справа № 876/6766/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Клюба В. В.

суддів: Іщук Л. П., Яворського І. О.

з участю: секретаря судового засідання Болюк Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2016 року у справі №461/3331/16 - а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, у якому просив визнати протиправну бездіяльність та зобов'язати вчинити дії щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, встановлених на день виплати вказаної допомоги відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги мотивував тим, що він є військовим пенсіонером, ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, яке видане Львівською обласною державною адміністрацією 19 лютого 2008 року та вкладки до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії № НОМЕР_2 від 12 лютого 2008 року. Також, у 2008 році його визнано інвалідом війни другої групи (захворювання пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 2008 року). Згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на день виплати вказаної допомоги. Мінімальна заробітна плата визначається Законом України «Про бюджет України» на відповідний рік. Однак, відповідачем виплачено щорічну допомогу в сумі 120 гривень, чим порушено норми вищезазначеного Закону і сума недоплати становить 6 890 гривень.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач посилається на те, що пунктом 9 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», встановлено, що у 2015 році норми і положення статтею 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Отже на день виплати, 21 грудня 2015 року, одноразової грошової допомоги позивачу на оздоровлення за 2015 рік, ні положення Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», ні будь - яким іншим Законом України, не було надано повноваження Кабінету Міністрів України встановлювати у грудні 2014 року менший розмір одноразової допомоги на оздоровлення за 2015 рік, ніж це визначено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином та у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. При цьому від осіб, які беруть участь у справі відсутні клопотання про розгляд справи за їх участі.

У зв'язку з цим справу розглянуто в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України та керуючись ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та докази, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та умотивовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що компенсація та допомога, передбачені статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи установлені такі розміри щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам I і II групи - 120 гривень. учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень; інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та евакуйованим із зони відчуження у1986 році, включаючи дітей, - 75 гривень. У зв'язку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку, що Личаківським відділом соціального захисту Управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради вірно було нараховано щорічну допомогу на оздоровлення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС (категорія 1), що підтверджується вкладкою НОМЕР_3 до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи від 19 лютого 2008 року серії НОМЕР_4.

Також згідно посвідчення від 30 січня 2008 року серії НОМЕР_5 позивачу встановлено другу групу інвалідності, у зв'язку з чим, він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Листом від 02 лютого 2016 року за №2605/09 - 872 Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради повідомлено позивача, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» розмір вищезазначеної допомоги для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії стали інвалідами 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи становить 120 гривень, тому 21 грудня 2015 року у відповідності до вищезазначеної норми нараховано та виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2015 рік у розмірі 120 гривень.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям - інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Абзацом другим частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було передбачено, що інвалідам II групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Проте, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2015 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, було установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, інвалідам ІІ групи - 120 гривень.

Також, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі №1 - 11/2012 Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України та підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених статтями 85, 87 Конституції України, у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами президента України, в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання (частина друга, третя статті 113, частина перша статті 117 Основного Закону України). Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

За таких обставин, а також зважаючи на положення наведених вище правових норм, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права з дотриманням процесуальних норм, та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи ат ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування і відповідно - до задоволення апеляційних скарг апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2016 року у справі № 461/3331/16 - а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, а у випадку складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.. 160 ч.3 Кодексу адміністративного судочинства України - у цей же строк з дня складення ухвали суду в повному обсязі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Клюба

Судді: Л. П. Іщук

І. О. Яворський

Повний текст ухвали виготовлено 25 жовтня 2016 року