Справа № 817/1383/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2016 р.Р і в н е 817/1383/14

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Дубич Т.В.

відповідача: представник Старійчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтоком ОІЛ"
до Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтоком ОІЛ" звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень № , № , № та № від 31.03. 2014 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "П" № від 31.03. 2014 року, форми "Р" № від 31.03. 2014 року та форми "Р" № від 31.03. 2014 року. Визнатно протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "Р" в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем на суму 1013296 грн. 00 коп., за штрафними фінансовими санкціями на суму 506650 грн. 00 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Водночас, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.05.2016 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтоком ОІЛ" (далі - ТОФ «Нафтоком ОІЛ») до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - Сарненська ОДПІ) направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції у частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 31.03.2014 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, викладені у позовній заяві. Пояснив, що об'єктом оподаткування плати за надра є обсяг видобутих корисних копалин гранітів - камінь бутовий фракції 0-250мм, як сировина придатна для виготовлення щебеневої продукції, а не обсяг виробленого та підготовленого для реалізації будівельного матеріалу - щебеню, який відповідає стандартам ДСТУ БВ.2.7-75-98. Вказав, що зазначені висновки позивача ґрунтуються на податковій консультації Сарненської ОДПІ № 529/15-51 від 17.01. 2013 року. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення, суть яких відображена у письмових запереченнях на позов (а.с.160-175 том 1), просив в позові відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що з 4 лютого по 7 березня 2014 року Сарненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Рівненській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Нафтоком ОІЛ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2012 року. ЇЇ результати оформлені актом №129/22/32384883 від 17.03.2014 року (а.с.17-89 том 1).

На акт перевірки позивачем подавались письмові заперечення, які розглянуті комісією відповідача 27.03.2014 року відповідно до протоколу №4/17-14-22/32384883. З мотивами, що зазначені в запереченні Сарненська ОДПІ не погодилась (а.с.27-32 том 4).

На підставі акту перевірки Сарненською ОДПІ 31.03.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" №, яким ТОВ "Нафтоком ОІЛ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "плата за користування надрами місцевого значення" на 1129239,95 грн., в тому числі 752826,63 грн. - за основним платежем та 376413,32 грн. - за штрафною санкцією (а.с.92 том 1).

Так, підставою для нарахування «плати за користування надрами місцевого значення» слугували висновки Сарненської ОДПІ про те, що товариством занижено податкове зобов'язання з плати за користування надрами згідно даних бухгалтерського та податкового обліку за рахунок обчислення вартості видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за фактичними цінами реалізації одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини (а.с.84 том 1).

Як вбачається із матеріалів справи, в ході проведення перевірок встановлено, що позивач видобуває корисні копалини (граніт) відповідно до Спеціального дозволу на користування надрами №3667 від 31.12.2004 року; мета користування надрами: видобування гранітів, придатних для виробництва буто-щебеневої продукції.

Визначення поняття «корисні копалини» міститься у п. 14.1.91 ст. 14 Податкового кодексу України, та передбачає, що корисні копалини - природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження у надрах, у тому числі будь-які підземні води, а також техногенні мінеральні утворення в місцях видалення відходів виробництва та втрат продуктів переробки мінеральної сировини, які можуть бути використані у сфері матеріального виробництва і споживання безпосередньо або після первинної переробки.

Відповідно до п. 14.1.51 вказаної статті добуванням корисних копалин є сукупність технологічних операцій з вилучення, у тому числі з покладів дна водойм, та переміщення, у тому числі тимчасове зберігання, на поверхню частини надр (гірничих порід, рудної сировини тощо), що вміщує корисні копалини.

Відповідно до п. 14.1.128 вказаної статті обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) - це обсяг товарної продукції гірничодобувного підприємства, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» обліковується гірничодобувним підприємством як запаси - активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує імовірність отримання їх власником - суб'єктом господарювання економічної вигоди, пов'язаної з їх використанням, та які складаються з: сировини, призначеної для обслуговування виробництва, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, та адміністративних потреб; готової продукції, що виготовлена на гірничодобувному підприємстві, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам, передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п. 14.1.37 вказаної статті господарська діяльність гірничодобувного підприємства з видобування корисних копалин для цілей розділу XI цього Кодексу - діяльність гірничодобувного підприємства, яка охоплює процеси добування та первинної переробки корисних копалин.

Відповідно до п. 14.1.150 вказаної статті первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, агломерацію, за виключенням агломерації руд з термічною обробкою, та збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), а також може включати переробні технології, що є спеціальними видами робіт з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм).

При цьому, згідно із п. 3.6 Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ будівельного й облицювального каменю, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві екології та природних ресурсів України від 16.12.2002 №199, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.01.2003 за №78/7399 (далі - Інструкція №199) до категорії рваного каменю належать уламки гірської породи неправильної форми, які утворюються в результаті вибуху або подрібнення, зокрема бутовий камінь довільної форми та щебенево-піщана суміш.

Таким чином, при добуванні в результаті вибуху, утворюється суміш уламків гірських порід різних за розмірами, у тому числі таких видів товарної продукції як камінь бутовий та щебенево-піщана суміш. З метою підготовки такої суміші до реалізації шляхом її приведення до вимог стандартів, виконуються операції з класифікації уламків за розмірами, які пп. 14.1.150 п. 14.1 ст. 14 ПК України віднесено до первинної переробки, як складової господарської діяльності з видобування корисних копалин.

Відповідно до п. 3.14 Інструкції №199, товарна продукція гірничого виробництва - продукція, яка вироблена на гірничому підприємстві відповідно до установлених стандартів та технічних вимог споживачів і підготовлена до реалізації.

Згідно п. 2 Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 № 432 (далі - Класифікація), товарна продукція гірничодобувного підприємства - мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам.

Приписами пп. 14.1.112 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що мінеральна сировина - товарна продукція гірничодобувного підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів.

При цьому, п. 4.9 Інструкції №199 визначено, що вимоги до фізико-механічних властивостей і петрографічного складу щебеню регламентуються ДСТУ Б В.2.7-75-98, згідно з яким у залежності від величини щебінь поділяється на основні фракції: 5 - 10 мм; 10 - 20 мм; 20 - 40 мм; 40 - 80 (70) мм. Цим стандартом також передбачені вимоги до міцності, морозостійкості, стираності, умісту пилоподібних та глинистих часток, шкідливих домішок, зерен пластинчастої і голчастої форми, умісту зерен слабких порід, умісту природних радіонуклідів.

Так, згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97, затвердженого наказом Держстандарту України №822 від 30.12.1997 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), щебінь належить до класифікаційного угрупування під кодом 14.21.12, що включає "гравій, щебінь або дроблений камінь, які звичайно використовують як наповнювачі для бетону, баласту для шосейних доріг чи залізничних колій або інші баластні матеріали".

Згідно п. 4.1 ДСТУ продукція повинна відповідати вимогам стандарту, вироблятися за технологічною документацією, що затверджена у встановленому порядку, а також характеризуватися такими основними показниками, як зерновий склад, форма зерен, вміст пилових частинок, а також стабільністю фізико-механічних властивостей.

Таким чином, готовою продукцією для розрахунку плати за користування надрами є гірнича маса (камінь бутовий), що знаходиться в складі готової продукції гірничого цеху.

В силу вимог пп. 263.2.1. п. 263.2 ст. 263 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час існування відповідних правовідносин) об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій в користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) або обсяг погашених у податковому (звітному) періоді запасів корисних копалин.

А згідно з пп.263.2.2. цієї статті до об'єкта оподаткування належать:

а) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;

б) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої (вилученої) з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничодобувного виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл;

в) обсяг погашених запасів корисних копалин.

З огляду на викладене, об'єктом оподаткування плати за користування надрами для гірничодобувного підприємства, яке самостійно виконує первинну переробку, є лише обсяг добутої ним мінеральної сировини.

В силу вимог п.263.3 ст.263 Податкового кодексу України, види видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначаються платником відповідно до затверджених законодавством переліків видів корисних копалин, а також кодифікації товарів та послуг з урахуванням затверджених платником схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції.

Позивач фактично видобуває бутовий камінь різних фракцій (0-250 мм та 250-500 мм) та здійснює його переробку. Господарська діяльність позивача включає добування корисних копалин, дроблення масиву гірської породи вибуховими методами, в межах копальні та переробки сировини шляхом дроблення, в межах технологічних одиниць з первинної переробки, з метою забезпечення формування уламків гірської породи, за розмірами, які відповідно до чинних стандартів будівельної продукції, відповідають щебеневим фракціям. Класифікація уламків гірничої маси, тобто первинна переробка виконується у позивача екскаватором CASE 460, який відокремлює дві фракції: камінь бутовий фракції 0-250 мм та камінь бутовий фракції 250-500 мм. Після цього камінь бутовий фракції 250-500 мм. дробиться завдяки гідро молоту на базі екскаватору CASE 330. Після такої первинної переробки камінь бутовий фракції 0-250 мм використовується як сировина для виготовлення щебеню на спеціалізованому автоматизованому обладнанні шляхом його подрібнення в щекових та роторних дробарках та просіювання на грохотах через сита заданих розмірів для отримання необхідних фракцій щебеню. Таким чином щебінь є не мінеральною сировиною, а є продукцією переробки, а мінеральною сировиною є камінь бутовий фракції 0-250 мм, тобто актив, вартість якого може бути достовірно визначена, для якого існує ймовірність отримання його власником - суб'єктом господарювання економічної вигоди, пов'язаної з його використанням, та який складається з сировини, призначеної для обслуговування виробництва.

Отже, видобування позивачем корисних копалин, яку позивач використовує в господарській діяльності для виробництва щебеневої продукції, тобто не реалізовує видобуті корисні копалини, то щебенева продукція не може вважатися корисною копалиною, оскільки вона є продуктом її переробки, тому вартість її реалізації не може бути об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Відповідно суд вважає хибними висновки податкового органу про те, що об'єктом оподаткування плати за користування надрами є обсяг товарної продукції позивача відповідного виду, а не обсяг видобутих ним корисних копалин.

В силу вимог пп. 263.5.1. п. 263.5 ст. 263 Податкового кодексу України, базою оподаткування є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства).

При цьому пп. 263.5.2. цієї статті містить відсилочну норму, що порядок визначення вартості одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) встановлено пунктом 263.6.

В свою чергу, за правилами пп. 263.6.1. п. 263.6 ст. 263 Податкового кодексу України, вартість відповідного виду видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства) за більшою з таких її величин: за фактичними цінами реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини); за розрахунковою вартістю відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Податковим органом в акті перевірки констатовано, що позивач обчислював вартість видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за фактичними цінами реалізації одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини, тобто в повній мірі дотримався вимог податкового законодавства.

При цьому слід відзначити, що саме такий порядок обчислення був рекомендований ТОВ "Нафтоком ОІЛ" Сарненською МДПІ у податковій консультації №529/15-51 від 17.01.2013 року (а.с.109-110 том 1). А відповідно до п. 53.1 ст.53 Податкового кодексу України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі.

Відповідно до цього, суд вважає, що у Сарненської ОДПІ безпідставно збільшено для ТОВ "Нафтоком ОІЛ" грошове зобов'язання за платежем "плата за користування надрами місцевого значення" за податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № від 31.03.2014 року.

Крім цього, суд зазначає, що в акті перевірки не наведено ні методики, ні розрахункових величин, з яких виходив податковий орган, здійснюючи позивачу перерахунок даного виду платежу.

Сукупністю наведених обставин доводиться, що вищезазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню повністю.

Згідно з положеннями частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Сарненська ОДПІ під час розгляду даної адміністративної справи не довела правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 31.03.2014 року.

Таким чином, позов підлягає до задоволення повністю, а податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 31.03. 2014 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідмлення-рішення Сарненської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області, форми "Р" № від 31.03.2014.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.