Справа № 807/1016/15
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 р. Справа № 876/3533/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Ліщинського А.М., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

за участі представника апелянта: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. по справі № 807/1016/15 за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області, в якій із врахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати дії Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області щодо розгляду заяви від 15.04.2015 року про виконання рішення Рахівського районного суду по цивільній справі № 305/38/13-ц в частині повернення коштів протиправними, незаконними, зобов'язати поновити втрачені ними документи - оригінал рішення суду та оригінал квитанції про сплату коштів на рахунок суду; стягнути з відповідачів у солідарному порядку 20000 грн. моральної шкоди, 3115,84 грн. матеріальної шкоди - завданих збитків внаслідок інфляційних втрат, розладу, викликаного неправомірними діями відповідачів, 182 грн судового збору, 2400 грн. витрат на правову допомогу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. по справі № 807/1016/15 позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково, визнано неправомірними дії Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 15.04.2015 року про виконання рішення Рахівського районного суду по цивільній справі № 305/38/13-ц в частині повернення позивачу коштів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області оскаржило її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта - Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області - ОСОБА_1 навів доводи, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, явки представника в судове засідання не забезпечив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, згідно ч.4 статті 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, перевіривши матеріали справи, апеляційні скарги в межах наведених доводів колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, рішенням якого від 13.08.2014 року по цивільній справі №305/38/13-ц вирішено, повернути ОСОБА_2 із спеціального фонду Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області № доходного рахунку НОМЕР_1 код класифікації доходів бюджету 22030001 сплачену суму 8556,13 грн. як компенсацію вартості нерухомого майна.

В подальшому, 12.03.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Рахівського районного суду Закарпатської області із заявою про направлення на її адресу виконавчих листів на виконання рішення Рахівського районного суду від 13.08.2014 року.

Рахівський районний суд Закарпатської області листом від 17.03.2015 № 997/2/305/22/14/2015-Вих. у відповідь на заяву ОСОБА_2 від 12.03.2015 року надіслав їй виконавчі листи від 13.08.2014 року на 2-х арк. по цивільній справі №305/38/13-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з тим, що Рахівським районним судом Закарпатської області не було направлено на адресу ОСОБА_2 виконавчий лист на виконання рішення Рахівського районного суду від 13.08.2014 року в частині повернення із спеціального фонду Державного бюджету України сплачену суму 8556,13 грн. як компенсацію вартості нерухомого майна, така 24.03.2015 року повторно звернулася до Рахівського районного суду Закарпатської області із заявою про видачу та направлення на її адресу зазначеного виконавчого листа.

Судом встановлено, що Рахівський районний суд Закарпатської області у відповідь на вказану заяву ОСОБА_2 від 24.03.2015 року надіслав на її адресу лист від 10.04.2015 року № 1356/2/305/22/14/2015-Вих., згідно якого повернув їй оригінал квитанції, яким вона внесла вказані кошти на рахунок суду та повідомив, що для повернення сплаченої суми ОСОБА_2 необхідно звернутися до Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області.

15.04.2015 року ОСОБА_2 надіслано заяву на ім'я начальника управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі про виконання рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13.08.2014 року по цивільній справі №305/38/13-ц та повернення їй із спеціального фонду Державного бюджету України сплачену суму 8556,13 грн. як компенсацію вартості нерухомого майна. До даної заяви додано: оригінал квитанцій про сплату коштів на рахунок суду, оригінал рішення суду від 13.08.2014 року по цивільній справі №305/38/13-ц, банківські реквізити для повернення коштів, заява на адресу суду від 24.03.2015 року, лист-відповідь суду від 10.04.2015 року № 1356/2/305/22/14/2015-Вих.

Як вбачається з опису поштового вкладення на ім'я начальника управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі, заява ОСОБА_2 від 15.04.2015 року разом з додатками була прийнята працівником поштового відділення 27.04.2015 року, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на бланку опису, та відправлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі, згідно якого зазначений пакет документів був вручений під розписку 30.04.2015 року.

Оскільки, станом на 05.06.2015 року начальником управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі відповіді на заяву ОСОБА_2 від 15.04.2015 року не надано та кошти не повернуто, позивач на ім'я начальника управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі повторно надіслала заяву від 05.06.2015 року з проханням негайно виконати рішення суду, яку згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення було вручено під розписку 09.06.2015 року.

Листом-відповіддю Начальника управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі від 09.06.2015 року № 02-23/437 на заяву ОСОБА_2 від 05.06.2015 року повідомлено, що у поданому пакеті документів відсутній оригінал виконавчого документа, у зв'язку з чим позивачу повернуто пакет документів на доопрацювання. Зазначений лист згідно відтиску поштового штемпеля на конверті відправлено простою кореспонденцією 10.06.2015 року. Відповідач стверджує, що управлінням Державної казначейської служби України у Рахівському районі, в межах строків визначених Законом України "Про звернення громадян", листом від 29.05.2015 року № 02-23/412 повідомлено ОСОБА_2 про результати розгляду заяви від 15.04.2015 року, яка надійшла на адресу управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі 30 квітня 2015 року з поверненням поданих документів.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що лист начальника управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі від 29.05.2015 року № 02-23/412 як відповідь на заяву ОСОБА_2 від 15.04.2015 року був відправлений засобами поштового зв'язку або вручений позивачу особисто представником відповідача.

Згідно ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до положень ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що дії Управління Державної казначейської служби у Рахівському районі Закарпатської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 15.04.2015 року про виконання рішення Рахівського районного суду по цивільній справі №305/38/13-ц в частині повернення позивачу коштів є неправомірними, оскільки Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області не довело факту розгляду заяви позивача у строк та надіслання ОСОБА_2 відповіді на її заяву в межах строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян".

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції щодо правильності відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання Управління Державної казначейської служби у Рахівському районі Закарпатської області поновити втрачені документи, оскільки ОСОБА_2 як зацікавлена особа може самостійно відновити такі документи, а витрати які вона понесе за відновлення втрачених документів вона може стягнути з відповідача в судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 629,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. відмовлено правильно, оскільки позивачем не доведено належними та допустими доказами, що така шкода завдана позивачу у зв'язку неправомірними діями відповідача, а спричинення даної шкоди перебуває у причинно - наслідковому зв'язку з діями відповідача.

З приводу вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди у вигляді інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Згідно абз.1 п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відповідно до абз.7 Порядку № 787 заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням причини повернення коштів з бюджету та доданням до неї подання контролюючого органу, а також оригінал або засвідчену належним чином копії квитанції, яка підтверджує перерахування відповідних коштів.

Згідно п.17 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, стягувачі, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, крім випадків, передбачених пунктом 23 Порядку № 845.

Пунктом 6 Порядку № 845 визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач надсилає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який перераховуватимуться кошти, якщо дані реквізити не зазначені у виконавчому документі, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів; оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

За наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу такий Управлінням Державної казначейської служби у Рахівському районі Закарпатської області повертається.

Для застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, у відповідача повинно бути прострочене грошове зобов'язання перед стягувачем.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач не подавав до Управління Державної казначейської служби у Рахівському районі Закарпатської області пакет документів, як це передбачено Порядком № 787 та Порядком № 845.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

З огляду на викладене, у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов'язання у порядку, встановленому ст. 11 ЦК України, як зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога ОСОБА_2 щодо компенсації матеріальної шкоди у вигляді інфляційних втрат задоволенню не підлягає, оскільки Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області було позбавлене можливості повернути ОСОБА_2 кошти за рішенням суду у порядку передбаченому Порядком № 787 та Порядком № 845.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що таке не підлягає задоволенню, оскільки із наданих ОСОБА_2 доказів, угода про надання правової допомоги укладена між ОСОБА_2 та приватним підприємцем ОСОБА_4, фахівцем у галузі права, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_2. Натомість, ОСОБА_2 представляла ОСОБА_4 як фізична особа на підставі довіреності від 05.05.2014 року № 1240. При цьому, докази понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, наданої ОСОБА_4 як фізичною особою, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо підставності позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання неправомірними дій Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 15.04.2015 року про виконання рішення Рахівського районного суду по цивільній справі № 305/38/13-ц в частині повернення позивачу коштів.В решті позовних вимог судом першої інстанції відмовлено правильно.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160 ч.3, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У ХВ А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Державної казначейської служби України у Рахівському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. по справі № 807/1016/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді А.М.Ліщинський

З.М.Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 24.10.2016 року.