Справа № 2а-8493/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 липня 2011 року № 2а-8493/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-правовий союз"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва
про визнання дій протиправними та скасування рішення
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правовий союз»звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва про визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, по невизнанню як податкової звітності Декларації з податку на додану вартість ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ»() за жовтень 2010 року з підстав, викладених у листі від 28 грудня 2010 р. № 72346/10/28-611; скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, оформлене у вигляді листа-повідомлення від 28 грудня 2010 р. № 72346/10/28-611, про невизнання як податкової звітності Декларації з податку на додану вартість ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ»() за жовтень 2010 року; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі м. Києва визнати як податкову звітність Декларацію з податку на додану вартість ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ»() за жовтень 2010 року та такою, що подана своєчасно та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивачем було направлено відповідачу листом з повідомленням про вручення електронний носій (диск), податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2010 р. ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ», проте, відповідачем не було прийнято декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2010 р. з мотивів того, що позивачем не були заповненні всі рядки та відсутні підписи посадових осіб на декларації.

Відповідач до суду не зявився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. Заперечень проти позову до суду не надавав.

Відповідно до частини восьмої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи. Позивачем надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідно до якого відповідач знаходиться за адресою, на яку судом надсилались ухвали про відкриття провадження у справі та призначення її до судового розгляду, а також повістки виклики.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правовий союз»17.12.2010 р. направило поштою до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2010 р. разом з розшифровкою податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

На адресу ТОВ «Фінансово-правовий союз»надійшов лист ДПІ у Печерському районі м. Києва № 72346/10/28-611 від 28.12.2010 яким повідомлялось Позивача про повернення податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 р. на підставі того, що декларація з податку на додану вартість за жовтень 2010 року не підписана відповідними посадовими особами.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності зі ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень субєктів владних повноважень слід перевіряти чи прийняті такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України на Законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституцією України (ч.1 ст.67) визначено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності з Законом України «Про систему оподаткування»до складу податків у числі інших також входить і податок на додану вартість, контроль за правильністю та своєчасністю справляння всіх видів податків і зборів (обовязкових платежів) здійснюється державними податковим органами в межах повноважень, визначених законом, відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків та зборів (обовязкових платежів) і додержання законів про оподаткування несуть платники податків і зборів ( обовязкових платежів) відповідно до законів України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення є Закон України №2181 «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до частини 5 підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Отже, з вищенаведеної правової норми слід дійти висновків, що, по-перше, можливою підставою неприйняття податкової декларації є її заповнення з порушеннями вимог законодавства або не зазначення обовязкових реквізитів; по-друге, про невизнання отриманого податковою декларацією податковим органом приймається рішення, яке може бути оскаржено.

Згідно підпункту 4.1.2. п.4.1. ст.4 зазначеного Закону, прийняття податкової декларації є обовязком контролюючого органу. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення обєктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобовязань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

При цьому, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що ні Закон України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, ні зазначений вище Порядок не визначають переліку обовязкових реквізитів податкової декларації. За таких підстав, обовязковими реквізитами податкової декларації можна вважати реквізити, за відсутності яких неможливо ідентифікувати ту чи іншу податкову декларацію, а саме: найменування платника податку, ідентифікаційний код платника податку, тип декларації, звітний період, звітний період, в якому виправляються помилки, дата подання декларації, місцезнаходження платника податку тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідальною особою ТОВ «Фінансово-правовий союз», є директор підприємства ОСОБА_1, посада головного бухгалтера штатним розписом не передбачена.

Судом встановлено, що податкова декларація ТОВ «Фінансово-правовий союз»з податку на доданку вартість за жовтень 2010 року містить всі обовязкові реквізити, підписана відповідною посадовою особою директором, та скріплена печаткою платника податків. Дійсно, у вказаній декларації що в графі Підпис для головного бухгалтера значиться «не передбачено».

Дослідивши податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2010 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що така декларація заповнена у встановлено порядку, а саме містить всі обовязкові реквізити, підписана відповідною посадовою особою директором, та скріплена печаткою платника податків. Відповідно до опису вкладення у цінний лист, копія якого міститься в матеріалах справи, на адресу відповідача направлено саме податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2010 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо невизнання податкових декларацій ТОВ «Фінансово-правовий союз»з податку на додану вартість за жовтень 2010 року є протиправними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що ДПІ у Печерському районі м. Києва не доведена правомірність дій щодо невизнання поданої позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2010 року як податкових декларацій, а тому адміністративний позов ТОВ «Фінансово-правовий союз»в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі м. Києва визнати як податкову звітність Декларацію з податку на додану вартість ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ»() за жовтень 2010 року та такою, що подана своєчасно та відповідно до вимог чинного законодавства України.

За приписом підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами прийняття податкової декларації є обовязком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту 4.14 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 01 квітня 2006 року №171, надіслані листи приймаються загальними відділами, реєструються датою надходження та не пізніше наступного дня після отримання передаються до підрозділів приймання та обробки податкової звітності для подальшого опрацювання (згідно з п. 3.2.6 Типової інструкції з діловодства в ОДПС України).

Отже, податкова декларація, в тому числі надіслана за допомогою поштового звязку, реєструється податковим органом в день її надходження, в свою чергу реєстрація передбачає проставлення відповідних відміток (штамп податкового органу, дата, вхідний номер) на будь-якому документі вхідної кореспонденції.

Відповідно до підпункту 3.3.1 пункту 3.3 Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 року №1153, реєстрація документа - це фіксування факту створення або надходження документа шляхом проставлення на ньому умовного позначення - реєстраційного індексу з подальшим записом у реєстраційних формах необхідних відомостей про документ.

Оскільки матеріали справи свідчать про отримання представником відповідача спірних податкових декларацій, тому податкова декларація ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ»з податку на додану вартість за жовтень 2010 року є зареєстрованими в день їх фактичного надходження на адресу відповідача та мають містити відповідні відмітки про реєстрацію, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В частині щодо скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, оформлене у вигляді листа-повідомлення від 28 грудня 2010 р. № 72346/10/28-611, про невизнання як податкової звітності Декларації з податку на додану вартість ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ»() за жовтень 2010 року.

Суд закриває провадження в даній частині, оскільки в матеріалах справи міститься саме Лист від 28 грудня 2010 р. № 72346/10/28-611, а не рішення, як зазначає Позивач. Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч. 1 ст. З КАС України).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

В свою чергу, лист лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Отже, лист, не породжує певних правових наслідків, його висновки не мають обов'язкового характеру для позивача.

Якщо виходити з положень правознавства, то листи не можна визначити, як документи, які містять норми права загальної або індивідуальної дії. Вони не можуть створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не мають обов'язкового характеру для суб'єкта по відношенню, до якого вони винесенні.

Тобто, вищезазначений лист не має обов'язкового характеру і не набуває статусу рішення в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, внаслідок чого не може бути оскаржений в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; (ч. 1 ст. 157 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд закриває провадження у справі в частині скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, оформлене у вигляді листа-повідомлення від 28 грудня 2010 р. № 72346/10/28-611, про невизнання як податкової звітності Декларації з податку на додану вартість ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ»() за жовтень 2010 року.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, по невизнанню як податкової звітності Декларації з податку на додану вартість ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ»() за жовтень 2010 року

3. В частині скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва, оформлене у вигляді листа-повідомлення від 28 грудня 2010 р. № 72346/10/28-611, про невизнання як податкової звітності Декларації з податку на додану вартість ТОВ «ФІНАНСОВО-ПРАВОВИЙ СОЮЗ»() за жовтень 2010 року закрити провадження.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук