Справа № П/811/1074/16
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року справа №П/811/1074/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Новомиргородський цукор» (далі - Товариство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03 серпня 2016 року, якими зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість на 57843 грн. та накладено штрафну санкцію - 659 грн. і від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток - на 289215 грн.

Представник позивача підтримав вимогу заяви.

Стверджував, що від укладення договорів поставки з ПП «Ават і К» (далі - Підприємство) та ТОВ «Презент - Дом» (далі - Товариство 2) впродовж строку, який перевірявся податковим органом, настали реальні правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На його думку, Товариство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту за згаданими правочинами та включили у валові витрати кошти, які сплачені на підставі цих договорів.

Представник відповідача заперечила стосовно задоволення позову, мотивуючи тим, що правочини, котрі уклали Товариство з Підприємством та Товариством 2, не спрямовувались на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ними.

Доказом того, як вважає вона, є податкова інформація згідно перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2016 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с.133).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Товариству належить комплекс будівель та споруд за адресою вул.Постишева, 6 смт.Капітанівка Новомиргородський район Кіровоградська область (завод з виробництва цукру) (а.с.59-67).

Цей об'єкт нерухомості позивач використовує у виробництві цукру.

16 квітня 2015 року Товариства (покупець) та Підприємство (продавець) уклали договір поставки мідних труб.

Упродовж червня 2015 року Товариство придбало у Підприємства продукцію на загальну суму 39560,09 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 6593,35 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткову та податкову накладну від 19, 24 червня 2015 року (а.с.71-72, 75).

Перевезення товару здійснювалось Товариством відповідно до змісту подорожнього листа службового транспортного засобу (а.с.73-74, 130).

Придбання товару знайшло відображення у бухгалтерському обліку (а.с.68).

Товариство розрахувалась з Підприємством за придбану продукцію у безготівковій формі, що підтверджується випискою рухів коштів по банківському рахунку (а.с.76-78).

В подальшому придбаний товар використано під час ремонту службових приміщень Товариства (а.с.69-70).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року.

20 квітня 2015 року Товариства (покупець) та Товариство 2 (продавець) уклали договір поставки вугільної продукції (коксу) (а.с.88-94).

Упродовж серпня 2015 року Товариство придбало у Товариства 2 продукцію на загальну суму 307500,30 грн. (з урахуванням податку на додану вартість 51250,05 грн.).

На підтвердження реальності господарських операції Товариство надало первині документи бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткову та податкову накладну від 05 серпня 2015 року (а.с.79-80, 82).

Перевезення товару здійснювалось Товариством 2 відповідно до змісту товарно-транспортних накладних (а.с.81, 83).

Товариство розрахувалась з Товариством 2 за придбану продукцію у безготівковій формі, що підтверджується випискою рухів коштів по банківському рахунку (а.с.84-85).

В подальшому придбаний товар використано у власній господарській діяльності Товариства (виробництво цукру) (а.с.86-87).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за серпень 2015 року.

З 13 по 15 липня 2016 року відповідачем проведено позапланову невиїзну документальну перевірку діяльності Товариства по взаємовідносинах з Підприємством та Товариством 2 за червень, серпень 2015 року (а.с.11-36).

Під час перевірки ревізори досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом вони склали акт, у якому зазначили виявлені порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочини, котрі уклали Товариство з Підприємством та Товариством 2, є недійсними (нікчемним), так як не спрямовувалися на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є податкова інформація згідно перевірок діяльності згаданих контрагентів.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення 03 серпня 2016 року, якими позивачу зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість на 57843 грн. та накладено штрафну санкцію - 659 грн. і від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток - на 289215 грн. (а.с.38-39).

13 листопада 2015 року податковими ревізорами ДПІ у м.Черкаси ГУ ДФС у Черкаській області складено податкову інформацію щодо Підприємства з питань проведення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Аркада Компані», ТОВ «Юрія-Фарм» за червень 2015 року (а.с.104-110).

Ця податкова інформація складена у зв'язку з неможливістю проведення його перевірки.

Згідно її змісту штатна чисельність працівників склала 2 особи.

Податкова інформація містить висновок, що Підприємство проводило транзитні фінансові операції, які направленні на надання податкових вимог третім особам, серед яких відсутній позивач.

22 вересня 2015 року податковими ревізорами Нікопольської ОДПІ у ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено податкову інформацію щодо Товариства 2 з питань проведення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Олександрійський цукровий завод», Товариством за серпень 2015 року (а.с.111-120).

Ця податкова інформація складена у зв'язку з неможливістю проведення перевірки Товариства 2.

Згідно її змісту штатна чисельність працівників склала 3 особи.

Податкова інформація містить висновок, що Товариство 2 проводило транзитні фінансові операції, які направленні на надання податкових вимог третім особам.

За результатом проведення перевірок діяльності цих контрагентів керівники податкових органів не прийняли жодних рішень негативного характеру стосовно платників податків.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 56.1 - 56.4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами опрацювання зібраної податкової інформації щодо діяльності Підприємства та Товариства 2 податкові інспекції не прийняли жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

Отже, податковими органами враховані податкові зобов'язання Підприємства та Товариства 2 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на податкову інформацію щодо діяльності згаданих контрагентів як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки податкова інформація щодо контрагентів є підставою для висновків відповідно до приписів підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, які робляться за наслідками аналізу усієї сукупності матеріалів перевірки платника податків.

Під час перевірки Товариство надало усі необхідні первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують отримання товару, його оприбуткування, сплату коштів та використання у господарській діяльності.

Зокрема, таким документами є: видаткові, податкові, товарно-транспортні накладні, виписки руху коштів по банківському рахунку, дані реєстрів бухгалтерського обліку, акти списання.

Згідно акту перевірки ревізори зазначають, що товарно-транспортні накладні стосовно перевезення вугілля не можуть братись до уваги, оскільки складені з порушенням у зв'язку з відсутністю повної інформації про пункт навантаження.

Дійсно, у цих товарно-транспортних накладних вказана тільки назва населеного пункту місця навантаження.

Товарно-транспортні накладні складались Товариством 2 і передавались Товариству разом з товаром.

У акті перевірки зазначено, що товарно-транспортні накладні складені з порушенням пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затвердженні наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі - Правила).

Ревізори посилаються на зміст Правил в редакції від 27 січня 2016 року.

Ця редакція передбачає, що у товарно-транспортній накладній зазначається повна адреса місця навантаження та розвантаження.

Однак, ревізори не звернули увагу, що перевезення мало місце у серпні 2015 року.

На той час діюча редакція Правил містила вимогу про зазначення лише пункту навантаження.

Отже, товарно-транспортні накладені складені з дотриманням приписів діючого законодавства на час їх оформлення.

Підсумовуючи, суд робить висновок, що під час перевірки Товариство надало належним чином оформленні первинні документи, які відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою для ведення бухгалтерського та податкового обліку, оскільки фіксують факти здійснення господарських операцій.

Щодо аналізу податкової інформації стосовно контрагентів позивача, то суд зазначає наступне.

Так, податкова інформація складена у зв'язку з відсутністю платників податків за місцем реєстрації.

Таким чином, тоді не досліджувалися первинні документи бухгалтерського обліку стосовно взаємовідносин з Товариством, що стало підставою формування згаданих висновків.

Товариство 2 та Підприємство звітували та виплачували заробітну плату працівникам.

Товар, який придбало Товариство, міг доставлятися не з місця зберігання контрагентів, а з місця, з якого вони його придбали (транзит).

Це виключає необхідність оренди будь-яких приміщень.

Доказами ж стосовно недійсності правочинів можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Отже, суд зробив висновок, що відповідач не надав належних доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Підприємством та Товариством 2.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Таким чином, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми коштів за договорами, укладеними з Підприємством та Товариством 2, відповідно до приписів статей 138 та 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит та включення коштів до валових витрат є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, задовільнивши позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 03 серпня 2016 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Новомиргородський цукор» зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість на 57843 грн. та накладено штрафні санкції - 659 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 03 серпня 2016 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Новомиргородський цукор» зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 289215 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новомиргородський цукор» судові витрати в сумі 5215,77 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей