Справа № 399/277/16-а(2-а/399/3/16)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2016 року справа № 399/277/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2016 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції рядового поліції Вареника Юрія Володимировича

третя особа Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у березні 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, рядового поліції Вареника Юрія Володимировича та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 09.03.2016.

Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що поліцейським роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, рядовим поліції Вареником Юрієм Володимировичем 09 березня 2016 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 666025, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у зв'язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова у справі про адміністративне правопорушення № 666025 від 09.03.2016 підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Проте суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною 6 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водієві, зокрема, забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 березня 2016 року ОСОБА_1, який керував транспортним засобом (автомобіль НОМЕР_1), був зупинений у місті Кременчуці на вулиці Космічній працівниками правоохоронних органів у зв'язку з керуванням транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби.

Факт керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби не заперечується позивачем, вказана обставина самостійно зазначена останнім в позовній заяві.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість встановленого порушення Правил дорожнього руху в цій частині та, як наслідок, правомірного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 КУпАП.

Крім того, додатковою підставою для винесення оскаржуваної постанови стало вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач зазначає, що ним на вимогу посадових осіб поліції були надані для огляду документи, про що свідчить оскаржувана постанова, яка містить особисті дані водія та інформацію щодо транспортного засобу.

При цьому відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростована вказана обставина та не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Наявний в матеріалах справи відеозапис також не доводить відмову ОСОБА_1 надати для перевірки поліцейському посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке полягає у непред'явленні документів, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови в частині притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи, що при винесені постанови № 666025 від 09.03.2016 відповідачем було застосовано положення статті 36 КУпАП, якою встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню повністю, адже штрафна санкція в оскаржуваній постанові визначена за ч. 1 ст. 126 вказаного Кодексу, притягнення за якою позивача до відповідальності визнано судом протиправним.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, рядового поліції Вареника Юрія Володимировича не підлягають задоволенню, адже відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси особи, тоді як позивачем не зазначено, якими саме діями відповідача порушено його права, свободи та законні інтереси.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2016 року в адміністративній справі № 399/277/16-а скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 666025 від 09.03.2016, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова