Справа № 484/541/16-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 жовтня 2016 року м. Київ К/800/19343/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про виплату щомісячної середньої заробітної плати на період працевлаштування,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати їй середньомісячної заробітної плати на період працевлаштування; стягнення заборгованості з невиплаченої заробітної плати на період працевлаштування за період з 02 листопада 2015 року по 02 березня 2016 року в розмірі 13967,75 грн. В обґрунтування вимог зазначала, що з 24 листопада 2010 року до 02 листопада 2015 року обіймала посаду Лукашівського сільського голови, з якої звільнилась у зв'язку із закінченням строку повноважень. У грудні 2015 року позивач звернулася до Лукашівської сільської ради із заявою про виплату їй щомісячної заробітної плати на період працевлаштування відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», оскільки після звільнення не може працевлаштуватися, однак відповіді на своє звернення не отримала. Вважаючи дії відповідача неправомірними просила суд задовольнити позов.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, норм Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», Податкового кодексу України, Господарського кодексу України та Кодексу законів про працю України. Вказує, що суд не дали належної правової оцінки обставинам справи та доводам позивача про те, що до обрання на посаду сільського голови вона самостійно здійснювала підприємницьку діяльність, проте після звільнення з посади не мала можливості повернутися на попередню роботу. Водночас, ОСОБА_1 мала намір повторно обратися на посаду, у зв'язку з чим подала до виборчої комісії документи на реєстрацію її кандидатом на посаду селищного голови Лукашівської сільської ради Первомайського району.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що до обрання сільським головою позивач здійснювала підприємницьку діяльність, була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21474090, а тому норми частини 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на неї не поширюються.

За змістом частин 1-5 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади села; очолює виконавчий комітет відповідної сільської ради, головує на її засіданнях; на нього поширюються повноваження і гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Тобто у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців; у разі ж коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, зазначені вище гарантії на нього не поширюються.

Враховуючи те, що до обрання сільським головою ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець, тобто була самозайнятою особою і відновлення такої діяльності залежало лише від її волі та дій, які вона може вчиняти на власний розсуд, суди дійшли висновку, що норми частини 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на цей випадок не поширюються, а тому відмовляючи ОСОБА_1 у виплаті середнього заробітку на час працевлаштування, сільська рада діяла правомірно і підстави для задоволення позову відсутні.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук