Справа № 805/5017/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кониченко О.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року справа №805/5017/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представників позивача Петровського Є.Л., Пікалова Д.В.,

представника відповідача Пожидаєвої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2016 року у справі № 805/5017/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2015 №/6655,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" (далі - ТОВ "Краматорськтеплоенерго") звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2015 №/6655.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Краматорськтеплоенерго" з питань підтвердження фінансово-господарських відносин з платником податків ТОВ "Інтегралл" за січень 2015 року, за результатом чого складено акт перевірки від 04.11.2015 №104/05-15-22-02-34657789, яким встановлено порушення Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI, із змінами та доповненнями (далі - ПК України), в результаті чого завищено суму податкового кредиту та суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету всього на суму 4394208 грн., в тому числі за січень 2015 року на суму 4394208 грн. На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 листопада 2015 року №/6655, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 6591312 грн., у тому числі 4394208 грн. за основним платежем та 2197104 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач вважає винесене податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає податковому законодавству і просив суд визнати його протиправним та скасувати.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2016 року адміністративний позов ТОВ "Краматорськтеплоенерго" задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Інспекції від 19.11.2015 №/6655, яким ТОВ "Краматорськтеплоенерго" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 6591212 грн., у тому числі 4394208 грн. за основним платежем та 2197104 грн. за нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями.

Постанова мотивована тим, що відповідачем не доведено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.11.2015 року №/6655 було прийнято законно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх фактичних обставин.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у зв'язку відсутністю ТОВ «Інтегралл» за податковою адресою та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «Інтегралл», відсутністю виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності та формування податкового кредиту не підтвердженого контрагентами - постачальниками, на ТОВ «Інтегралл» вбачається відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за січень 2015 року, які підпадають під визначення ст.ст. 185, 187, 188, 198 ПК України.

З урахуванням вимог ст. 1, п. 2 ст. 3, п. 1 ,2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» із змінами та доповненнями; пп.1.1 п.1, пп.1.2 п.1, п.2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджених Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованим у Мінюсті України 05.06.1995 за №168/704; п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14, ст. 22, ст. 185, п. 188.1, ст. 188, п. 198.3 ст. 198 ПК України операції з придбання ТОВ «Краматорськтеплоенерго» у ТОВ «Інтегралл» вугілля у січні 2015 року на загальну суму 26365251 грн., у т.ч. ПДВ 4394208,42 грн. не підтверджено.

Для проведення перевірки ТОВ «Краматорськтеплоенерго» довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, замовлень на поставку вугілля не надано.

Відповідно до баз даних ДФС України, податкової звітності та інших джерел інформації, одержаних в ході проведення перевірки, встановлено проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування витрат та податкового кредиту.

Таким чином, апелянт вважає, що фінансово-господарська діяльність позивача здійснюється поза межами правового поля. Фінансово-господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Інтеграл» не спричинили реального настання юридичних наслідків, що позбавляє ТОВ «Краматорськенерго» права на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Виходячи з вищевикладеного та у відповідності з діючим законодавством України, Інспекція вважає правомірним податкове повідомлення-рішення від 19.11.2015 №/6655 про донарахування податку на додану вартість на загальну суму 6591312,00 грн.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечували представники позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" зареєстровано як юридична особа, включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 34657789, є платником податку на додану вартість, знаходиться на податковому обліку Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Позивач має ліцензію серія АЕ №522328 на здійснення постачання теплової енергії; ліцензію серія АЕ №522318 на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; ліцензію серія АЕ№ 179950 на виробництво електричної енергії; ліцензію серія АЕ №179881 на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії; ліцензію серія АЕ №288036 на постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно довідки про включення до ЄДРПОУ основними видами діяльності позивача є:

35.30 постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря;

35.11 виробництво електроенергії;

35.12 передача електроенергії;

35.13 розподілення електроенергії;

35.14 торгівля електроенергією.

Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому ПК України повноваження.

Посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Краматорськтеплоенерго" з питань підтвердження фінансово-господарських відносин з платником податків ТОВ "Інтегралл" за січень 2015 року, за результатом чого складено акт перевірки від 04 листопада 2015 року №104/05-15-22-02-34657789.

Перевіркою встановлено відсутність реального здійснення господарських взаємовідносин по операціях з придбання у ТОВ "Інтеграл" вугільної продукції в розумінні статті 1, статті 9 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-ХІУ), підпункту 2.4, підпункту 2.15, підпункту 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст.14, статті 22, ст.185, п. 188.1 ст. 188, п.198.1 п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого позивачем завищено суму податкового кредиту та суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету всього на суму 4394208 грн., в тому числі за січень 2015 року на суму 4394208 грн. (з урахуванням результатів планової документальної перевірки за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 (акт від 18.06.2015 №333/05-15-22-01-34657789)).

За результатами висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 листопада 2015 року №/6655, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 6591212 грн. у тому числі 4394208 грн. за основним платежем та 2197104 грн. за нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського кодексу України (далі - ГК України), під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що між ТОВ "Краматорськтеплоенерго" (покупцем) та ТОВ "Інтегралл" (постачальником) укладено договір поставки №20/10/14-1 від 20 жовтня 2014 року, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати (поставити) покупцю вугілля марки АШ (0-6) збагачене, у орієнтовному обсязі 80000 тонн, а покупець прийняти зазначене вугілля та оплатити його вартість за договірною ціною за 1 т - 1150 грн. (з урахуванням ПДВ).

Як зазначив позивач у позовній заяві та підтвердив наявними доказами, на території ТОВ "Краматорськтеплоенерго" для розвантаження і зберігання вугілля для подальшого використання у власній господарській діяльності є відкритий склад вугілля, загальною площею 35000 м2.

Так, 01 листопада 2014 року між ТОВ "Краматорськтеплоенерго" (зберігачем) та ТОВ "Інтегралл" (поклажодавцем) укладено договір відповідального зберігання №0111-1, відповідно до умов якого зберігач зобов'язувався зберігати в належних умовах на території відкритого складу вугілля, товарно-матеріальні цінності передані йому поклажодавцем, а саме вугілля марки АШ (0-6 мм) збагачене. Крім того, згідно умов договору поклажодавець доручив зберігачу проводити переважування автотранспортних засобів з вугілля та після розвантаження проводити дії, направлені на перевірку якості вугілля: ідентифікацію вугілля, нагляд за переважуванням вугілля, відбором проб, підготовки проб, нагляд за проведенням досліджень в атестованій лабораторії зберігача з визначенням вмісту вологи, золи, сірки, виходу летких речовин, теплоти спалення. Для виконання зберігачем вказаних обов'язків, зберігач був наділений правом залучати сторонні організації.

На виконання умов договору відповідального зберігання №0111-1, у листопаді 2014 року на склад позивача було доставлено та прийнято від ТОВ "Інтегралл" на відповідальне зберігання 13468,36 тонн вугілля марки АШ, а протягом грудня 2014 року - 3702,73 тонн вугілля марки АШ.

31 грудня 2014 року між ТОВ "Краматорськтеплоенерго" (покупцем) та ТОВ "Інтегралл" (постачальником) укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №20/10/14-1 від 20.10.2014, згідно умов якої договірна ціна за 1 тонну збільшена до 1330 грн. з урахуванням ПДВ.

05 січня 2015 року ТОВ "Краматорськтеплоенерго" (покупцем) та ТОВ "Інтегралл" (постачальником) укладено додаткову угоду №2 до договору поставки №20/10/14-1 від 20.10.2014, згідно умов якої договір доповнено статтею 12 Особливі умови поставки окремих партій вугілля, відповідно до якої постачальник зобов'язувався в строк до 31 січня 2015 року поставити покупцю партії вугілля загальною кількістю 17171,09 тонн, яке знаходилось у покупця на відповідальному зберіганні згідно договору відповідального зберігання №0111-1 від 01 листопада 2014 року. Покупець зобов'язався прийняти та оплатити вугілля за договірною ціною. Покупець зобов'язався також відшкодувати постачальнику затрати на поставку вугілля автомобільним транспортом до місця поставки.

У січні 2015 року на виконання додаткової угоди №2 від 05 січня 2015 року, все вугілля, прийняте у листопаді і грудні 2014 року на відповідальне зберігання у загальному обсязі 17171,09 тонн, ТОВ "Інтегралл" передав/продав у власність позивача. Сторони підписали акти повернення вугілля з відповідального зберігання та акт прийому-передачі партії вугілля згідно договору поставки та видані податкові накладні.

Крім того, на підставі договору поставки №20/10/14-1 від 20 жовтня 2014 року позивач у січні 2015 року отримав від ТОВ "Інтегралл" вугілля марки АШ у кількості 124,94 тонн на суму 181558,31 грн. в т.ч. ПДВ, яке було доставлено автомобільним транспортом.

Таким чином, у січні 2015 року позивач отримав від ТОВ "Інтегралл" вугілля марки АШ у загальній кількості 17296,03 тонни на загальну суму 26365250,60 грн. в т. ч. ПДВ.

Згідно платіжних доручень, що знаходяться в матеріалах справи, позивачем за придбане вугілля сплачено було 17153766,65 грн. в т.ч. ПДВ у січні 2015 року та 6130887,45 грн. в т. ч. ПДВ у лютому 2015 року.

Про реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Інтегралл" свідчить той факт, що виконанні останніми роботи використані позивачем у власній господарській діяльності, про що в матеріалах справи міститься документація первинного бухгалтерського обліку, що знаходяться в матеріалах справи.

На вартість поставленої продукції позивачем отримано податкові накладні від ТОВ "Інтеграл" №64 від 12.01.2015 р. на суму 884977,40 грн., №65 від 12.01.2015 р. на суму 1144118,57 грн., №66 від 12.01.2015р. на суму 651711,67 грн., № 67 від 12.01.2015р. на суму 1128948,58 грн., №68 від 12.01.2015р. на суму 952286,96 грн., № 69 від 12.01.2015р. на суму 451532,58 грн., №70 від 12.01.2015р. на суму 324294,89 грн., №71 від 12.01.2015р. на суму 369619,93 грн., №72 від 12.01.2015р. на суму 362537,64 грн., №73 від 12.01.2015р. на суму 454830,10 грн., №74 від 12.01.2015р. на суму 410710,56 грн., № 75 від 12.01.2015р. на суму 628993,22 грн., №76 від 12.01.2015р. на суму 660293,32 грн., № 77 від 12.01.2015р. на суму 460410,46 грн., № 78 від 12.01.2015р. на суму 213044,33 грн., № 79 від 12.01.2015р. на суму 673405,56 грн., № 80 від 12.01.2015р. на суму 1282723,74 грн., № 81 від 12.01.2015 р. на суму 1240099,66 грн., № 82 від 12.01.2015 р. на суму 994320,80 грн., № 83 від 12.01.2015 на суму 846176,05 грн., №84 від 12.01.2015 року на суму 80297,36 грн., №85 від 12.01.2015 року на суму 94085,53 грн., №86 від 12.01.2015 року на суму 788318,75 грн., №87 від 12.01.2015 року на суму 1430836,61 грн., №88 від 12.01.2015 року на суму 944305,10 грн., №89 від 12.01.2015 року на суму 1275365,74 грн., №90 від 12.01.2015 року на суму 1184738,70 грн., №91 від 12.01.2015 року на суму 576306,54 грн., №92 від 12.01.2015 року на суму 169692,98 грн., №93 від 12.01.2015 року на суму 203703,61 грн., №94 від 12.01.2015 року на суму 263700,89 грн., №95 від 12.01.2015 року на суму 917490 грн., №96 від 12.01.2015 року на суму 825280,28 грн., №97 від 12.01.2015 року на суму 963146,554 грн., №98 від 12.01.2015 року на суму 779587,01 грн., №99 від 12.01.2015 року на суму 845457,79 грн., №100 від 12.01.2015 року на суму 368910,55 грн., №101 від 12.01.2015 року на суму 337432,27 грн., №102 від 15.01.2015 року на суму 181558,31 грн. та розрахунки коригування №108 від 31.01.2015 року до податкової накладної №64 від 12.01.2015 року, №109 від 31.01.2015р. до податкової накладної №65 від 12.01.2015 року на суму 1144118,57 грн., №110 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №66 від 12.01.2015р., №111 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №67 від 12.01.2015р., №112 від 31.01.2015р. до податкової накладної №68 від 12.01.2015р., №113 від 31.01.2015р. до податкової накладної №69 від 12.01.2015р. №114 від 31.01.2015р. до податкової накладної №70 від 12.01.2015 р., №116 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №71 від 12.01.2015 р., №117 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №72 від 12.01.2015 р. №118 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №73 від 12.01.2015р., №119 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №74 від 12.01.2015р., №120 від 31.01.2015р. до податкової накладної №75 від 12.01.2015р., №121 від 31.01.2015р. до податкової накладної №76 від 12.01.2015 р., №122 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №77 від 12.01.2015 р., №123 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №78 від 12.01.2015 р. №124 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №79 від 12.01.2015 р., №125 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №80 від 12.01.2015 р. №126 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №81 від 12.01.2015 року, №127 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №82 від 12.01.2015 року, №128 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №83 від 12.01.2015 р., №129 від 31.01.2015 року до податкової накладної №84 від 12.01.2015 року, №130 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №85 від 12.01.2015р., №131 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №86 від 12.01.2015р., №132 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №87 від 12.01.2015р., №133 від 31.01.2015 р. до податкової накладної № 88 від 12.01.2015р.,№ 134 від 31.01.2015р. до податкової накладної №89 від 12.01.2015 р., № 135 від 31.01.2015р. до податкової накладної №90 від 12.01.2015 р., №136 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №91 від 12.01.2015 р., №115 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №92 від 12.01.2015 р., №137 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №93 від 12.01.2015 р., №138 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №94 від 12.01.2015 р., №139 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №95 від 12.01.2015 р. №140 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №96 від 12.01.2015 р., №141 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №97 від 12.01.2015 р, №142 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №98 від 12.01.2015 р., №143 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №99 від 12.01.2015 р., №144 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №100 від 12.01.2015 р., №145 від 31.01.2015 року до податкової накладної №101 від 12.01.2015 р. № 129 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №84 від 12.01.2015 р. №146 від 31.01.2015 р. до податкової накладної №102 від 15.01.2015 року.

Позивачем також до матеріалів справи на підтвердження фактичного виконання господарських операцій із ТОВ "Інтегралл" надані посвідчення якості вугілля, акти приймання-передачі, товарно-транспортні накладні, листи, акти приймання палива по кількості, накладні та документи складського обліку матеріалів.

Суд зауважує, що під час розгляду справи було досліджено копії первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ "Інтегралл", оскільки як зазначив позивач, оригінали документів були вилучені працівниками міліції 22 квітня 2015 року в результаті обшуку, проведеного на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2015 по справі №757/12439/15-к. Позивач в поясненнях до справи вказав, що під час обшуку відповідальним посадовим особами ТОВ "Краматорськтеплоенерго" була надана можливість зробити копії усіх первинних документів, що були в подальшому вилучені, та перелік яких міститься у додатках до протоколу обшуку від 22.04.2015, що знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, податкова перевірка позивача була проведена також на підставі копій первинних документів та між сторонами не має суперечності щодо відповідності таких документів оригіналам.

Дослідивши податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит у січні 2015 року, апеляційний суд дійшов висновку, що оформлені вони згідно з нормами статті 201 ПК України, Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №957 від 22.09.2014.

Суми податку на додану вартість по вищезазначених податкових накладних було включено позивачем до складу податкового кредиту у січні 2015 року та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних.

Зі змісту акту перевірки вбачається висновок щодо дефектності отриманих від позивача товарно-транспортних накладних, оскільки в них відсутня будь-яка інформація стосовно вантажно-розвантажувальних операцій. Таким чином, відповідачем робиться висновок, що виписані товарно-транспортні накладні на отриману вугільну продукцію не можна вважати належно оформленими, так як не має можливості дослідити час прибуття - вибуття вантажу, можливого простою, маси вантажу, який підлягає транспортуванню та ставлять під сумнів факт перевезення товару.

З підстав викладеного колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що правилами ведення податкового обліку не передбачено обов'язковості ведення і зберігання товарно-транспортних накладних на перевезення вантажів автомобільним транспортом для підтвердження обставин щодо правомірності віднесення до складу валових витрат вартості придбаних позивачем ТМЦ.

Відповідно до Закону України від 5 квітня 2001 року N 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон N 2344-III) та наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", обов'язок щодо наявності товарно-транспортної накладної покладено на перевізника та його водія. Позивач же до зазначеної категорії суб'єктів господарювання не відноситься.

Таким чином, дефектність товарно-транспортних накладних може свідчити лише про факт порушення правил перевезень автомобільним транспортом, що не пов'язане з дотриманням вимог податкового законодавства, а отже посилання відповідача на відсутність у товарно-транспортних накладних інформації щодо вантажно-розвантажувальних операцій, не приймаються судом до уваги, оскільки це не є підставою для обмеження позивача, як покупця, у праві формувати витрати за умови реальності господарських операцій.

Більш того, навіть наявність помилок при складенні таких документів, певні недоліки в них самі по собі не свідчать про відсутність реальності у здійсненні господарських операцій, за умови, що з сукупності інших документів та обставин справи така реальність вбачається.

Відповідачем у акті перевірки робиться висновок, що ТОВ "Інтегралл" у січні 2015 року не могло реалізувати на адресу ТОВ "Краматорськтеплоенерго" вугілля власного виробництва, оскільки згідно бази даних АС "Податковий блок" ТОВ "Інтеграл" за 3, 4 квартал 2014 року та 1 квартал 2015 року податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин не надавались, відповідно до чого можливо зробити висновок, що й видобування корисних копалин не здійснювалось.

Крім того, фахівцями Інспекції складена податкова інформація від 25.05.2015 №70/05-15-22-02-31255865 "Щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ "Інтегралл" по взаємовідносинам з контрагентами постачальниками та покупцями за період січень 2015 року", згідно якої зроблено висновок, що ТОВ "Інтегралл" у січні 2015 року здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

В акті перевірки зазначено, що згідно АІС "Податковий блок", Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що постачальником вугілля марки АШ (0-6мм) в січні 2015 року, реалізованого ТОВ "Інтегралл" в подальшому на адресу ТОВ "Краматорськтеплоенерго", було ТОВ "Темпл ЛТД-А", яке за 1 квартал 2015 року податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування корисних копалин не надало, виходячи з чого не могло реалізувати на адресу ТОВ "Інтегралл" вугілля власного виробництва.

Так само, відповідачем зроблено висновок, щодо неможливості підтвердження постачання ТМЦ по ланцюгу від інших контрагентів ТОВ "Інтеграл", - ТОВ "Транзитвуглесервіс", ТОВ "Горловка Темп" та ТОВ "КГ Україна" та зроблено висновок про проведення лише документування транзитних фінансових потоків з метою мінімізації сплати ПДВ в бюджет контрагентами - покупцями.

Як висновок, фіскальна служба вказує про те, що операції з придбання ТОВ "Краматорськтеплоенерго" у ТОВ "Інтегралл" вугілля у січні 2015 року на загальну суму 26365251 грн. у т. ч. ПДВ документально не підтверджено, тобто укладені угоди не були спрямовані на виконання зобов'язань перед замовником, а лише для збільшення податкового кредиту.

З підстав викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вказує на те, що, використання податковим органом при складанні акту перевірки податкової інформації не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом. Вказана податкова інформація не стосується обставин здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ "Інтегралл" і позивача, оскільки жодних обставин щодо їх договірних відносин в такій податковій інформації не встановлено.

Крім того, податкова адреса юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до статті 17 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості як про місцезнаходження юридичної особи, так і про відсутність за цією адресою, а також про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу. Іншими словами, цим Законом чітко позначений порядок визнання підприємства відсутнім за місцем реєстрації. У статті 18 зазначено, що дані, які містяться в Державному реєстрі є достовірними доти, доки до них не будуть внесені відповідні зміни, тоді як відповідач з посиланнями на податкову інформацію робить висновки про відсутність за місцезнаходженням контрагента позивача ТОВ "Інтегралл" та як наслідок вказує на нереальність господарських операцій.

З підстав наведеного, суд також зауважує, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати іншими особами податку до бюджету, від перебування чи неперебування інших платників податків за податковою адресою, а також від господарських та виробничих можливостей платників податків. Правомірність віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту та певних сум до складу витрат з податку на прибуток поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Позивач не може нести відповідальність за невиконання іншими платниками податків своїх податкових зобов'язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками чи іншими платниками податків правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом чи іншими платниками податків податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення контролюючим органом наявності схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника чи третіх осіб для одержання платником податків незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Враховуючи, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону №996-ХІУ фіксують факт здійснення господарської операції та подальшої її реалізації, суд вважає висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом безпідставним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України, встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо фактичного не здійснення позивачем фінансово-господарських операцій з ТОВ "Інтегралл" у січні 2015 року, оскільки ці доводи ґрунтуються на припущеннях, та не підтверджуються належними доказами.

Очевидним є те, що гірничо-видобувне підприємство, як і суб'єкт господарювання, що не видобуває вугілля, не позбавлено можливості придбавати такий товар, а в подальшому його реалізовувати. Також не можна однозначно стверджувати, що не надання податкових розрахунків з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (в тому числі з підстав видобування вугілля в зоні проведення антитерористичної операції) свідчить про відсутність видобутку.

Відповідачем не наведено, а судом не встановлено, підстав, що дозволяли б дійти висновку про нікчемність чи недійсність укладених між позивачем та ТОВ "Інтегралл" правочинів(в тому числі, їх безтоварність), а також не надано доказів, які б свідчили, що правочини в межах спірних правовідносин, є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п.138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з п.138.5, пп.138.10.5, пп.138.10.6 п.138.10, п.138.11, п.138.12 цієї статті, п.140.1 ст.140 і ст.141 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України закріплено, що не включаються до складу витрат такі, що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для формування податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно: наявність у платника податку - покупця належно оформлених податкових накладних, фактична сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податкових накладних, а також фактичне виконання господарських операцій, за наслідками яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-ХІУ підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Згідно Наказу Міністерства Фінансів України №957 від 22.09.2014 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", податкова накладна є підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту отримувача (покупця), зареєстрованого як платник податку, за умови дотримання вимог щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших вимог, передбачених законодавством чітко зазначені випадки, коли отримувач (покупець) не має право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, а саме: не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту:відсутність факту реєстрації платником податку - постачальником (продавцем) товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (для податкових накладних, складених до 01 січня 2015 року: відсутність факту такої реєстрації у разі, якщо такі накладні складені в електронній формі або якщо такі накладні відповідають вимогам пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України у разі складання податкової накладної у паперовому вигляді); порушення порядку заповнення податкової накладної; складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Тобто, якщо податкова накладна була своєчасно зареєстрована, то покупець має право включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту наступних звітних періодів.

Про реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Інтегралл" свідчить той факт, що виконанні останніми роботи використані позивачем у власній господарській діяльності, про що в матеріалах справи міститься документація первинного бухгалтерського обліку.

Суд вказує, на те, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагента позивача. Під час перевірки ТОВ "Краматорськтеплоенерго" доказів того що відповідачем перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Інтегралл" до суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та ТОВ "Інтегралл" не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.11.2015 року №/6655 було прийнято законно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх фактичних обставин.

З огляду на вищевикладене позов підлягає задоволенню.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

В повному обсязі ухвалу виготовлено 26 жовтня 2016 року.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 4 лютого 2016 року у справі № 805/5017/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2015 №/6655 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов