Справа № 332/3197/16-а
Суддя: Сінєльнік Р. В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3197/16-а
Провадження № 2-а/332/143/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2016 Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення дій. В обґрунтуванні своїх вимог посилався на те, що з 03.03.2003 року він отримує пільгову пенсію по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З березня 2013 року набув право на пенсію за віком на загальних підставах. 19.09.2016 року він звернувся до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економікм України за останні роки, що передують року звернення, але листом від 23.09.2016 року йому було відмовлено. З даним рішенням позивач не згоден, вважає таке рішення протизаконним.

Позивач надав суду заяву, в якій просив позов задовольнити.

Представник відповідача Саєнко С.М. в письмових запереченнях, пояснила суду, що відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 мають, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Позивачу була первинно призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку №1 з 03.03.2003 р., на підставі наданої заяви 19.02.2003 р. На момент призначення пенсії Позивач мав вік 50 років.

Даний вид пенсії надає право пенсіонеру отримувати пенсію та продовжувати працювати на посаді, яка дає право на призначення цього виду пенсії. Крім того, виплата пенсії Позивачу не припинялася.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та діючого на теперішній час Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" статтею 9 передбачено таки види пенсії:

-пенсія за віком

-пенсія по інвалідності

-пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Навіть, якщо Позивачу і була призначена пенсія по Закону України "Про пенсійне забезпечення", але, Він отримував пенсію за віком. Крім того, назва самої статті 13 цього Закону зазначає "призначення пенсії за віком на пільгових умовах".

Щодо застосування показника середньої заробітної плати року, що передує року звернення за призначенням пенсії за віком, слід зазначити наступне.

Керуючись нормами ч.З ст.45 вищевказаного Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший, враховується заробітна плата за періоди страхового стажу зазначеного в ч.1 ст.40 вказаного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення та заробітної плати з якої призначено пенсію.

Застосування показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, за календарний рік, що передує року звернення при перерахунку пенсії неможливо, оскільки:

ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії. Перерахунок пенсій у зв'язку зі збільшенням, зокрема, страхового стажу, встановлено ч.4 ст.42 зазначеного Закону.

ч.3 ст.42 зазначеного Закону визначено, що у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону № 1058-ІV.

Тобто, правила ч.1 ст.40 при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід).

Аналіз ч.4 ст.42 Закону № 1058-ІV свідчить, що при перерахунку пенсії застосовується заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку він отримував до призначення пенсії, або яку він отримував за період роботи, який є періодом страхового стажу.

Тобто, працюючий пенсіонер має право на перерахунок пенсії в будь-якій час після її призначення, однак не раніше як через два роки після здійснення попереднього. При цьому під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії, тобто це - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та

органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на

підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та

законами України.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України

визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. за № 1788-ХІІ,

Закон України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" від 09.07.2003 р.

за № 1058-ІУ, Закон України "Про заходи щодо законодавчого реформування

пенсійної системи" від 08.07.2011 р. за № 3668-VІ.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, піч час розгляд та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає Закон № 1058-ІV, а саме нормативні положення ст.42 цього Закону. Зі змісту цих положень випливає, що під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії.

П.4 ч.17 розділом II Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2911 р. за № 3668-VІ остаточно встановлено застосування показника і середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за попередній рік тільки при первинному призначенні пенсії. Просила в позові відмовити.

Дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, з 03.03.2003 року отримує пільгову пенсію по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення йому пенсії він продовжував працювати до січня 2007 року. на теперішній час не працює.

З березня 2013 року він набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України «Про згальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 19.09.2016 року він звернувся до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економікм України за останні роки, що передують року звернення, але листом від 23.09.2016 року йому було відмовлено (а.с.9-10).

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України».

Ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Отже, скориставшись правом наданим Позивачу вищевказаним Законом, після досягнення 60 років, Позивач надав заяву 19.09.2016 р. до Відповідача про призначення іншого виду пенсії - пенсії за віком.

Відмовляючи в перерахунку пенсії та, надаючи заперечення на позовну заяву, відповідач посилається на те, що позивач на даний час і так отримує пенсію за віком та на неможливість врахування заробітної плата за періоди страхового стажу зазначеного в ч.1 ст.40 вказаного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, що передує року звернення, адже в даному випадку відбувається переведення на інший вид пенсії, а при переведенні з одного виду пенсії на інший, враховується заробітна плата за період страхового стажу зазначеного в ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Такі посилання відповідача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а отже відмова в перерахунку пенсії є неправомірною, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийняті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частина третя статті 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Але, пільгова пенсія по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку, яку на даний час отримує позивач зазначеним законом не передбачена, а передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Як вже було зазначено, ОСОБА_1 було призначено пільгову пенсію по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» він звернувся вперше 19.09.2016 року.

Пільгова пенсія по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком. Враховуючи той факт, що позивач жодним із видів загально передбаченої пенсії не користувався раніше, то право на пенсію за віком виникло у позивача вперше 04.03.2016 р. В даному випадку перехід на інший вид пенсії не відбувається, і тим більше не можна вважати, що позивач на даний час отримує пенсію за віком на загальних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» при призначенні пенсії за віком, застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Отже, судом встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя неправомірно було відмовлено позивачу ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. За таких умов позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 94, 159-163, 183-2, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Зобов'язати Управління пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя призначити та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком згідно поданої заяви від 19.09.2016 року згідно статті ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та здійснити відповідні виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду шляхом подання через Заводський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Р.В. Сінєльнік