Справа № 1326/2239/2012
Суддя: Дячишин В. Ф.
Дата ухвалення: 2012-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.04.2012 року

суддя Франківського районного суду м . Львова ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УПФУ у Франківському районі м. Львова про стягнення доплати щомісячної надбавки до пенсії дітям війни,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до УПФУ у Франківському районі м.Львова, в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як "Дитині війни" за період з 01.01.2007 року до 30.11.2008 роки, в сумі 2512,70 грн., а також просить поновити строк звернення до суду за захистом порушених прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни. Згідно із статтею 6 цього ж Закону йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак така допомога не виплачувалась.

Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова у своїх письмових запереченнях проти позову заперечив покликаючись на те, що на законодавчому рівні не визначено поняття "мінімальна пенсія за віком" як розрахункової величини. Жодних змін не було внесено до видаткової частини Законів України "Про Державний бюджет України на 2007 рік"та "Про Державний бюджет України на 2008 рік" і після прийняття рішень Конституційним Судом України , тому кошти на виплату зазначених підвищень відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити.

Оскільки, предметом позову є нарахування та виплата підвищення до пенсії, в силу п.2ч.1 ст. 183-2 КАС України, судовий розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року № 2195-VI установлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом падання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 цього Закону визначено, шо дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач народився 05 квітня 1942 року, є дитиною війни.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається із ст.З Закону України "Про соціальний захист дітей війни", державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Частина 2 статті 8 Конституції України встановлює вимогу щодо законів України - усі вони приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частиною 3 статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Законами України "Про .Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було обмежено.

Однак, Рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6- рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про Державний бюджет України на 2008 рік" якими обмежується дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

З дня ухвалення Конституційним Судом України Рішень № 6-рп/2007 та № 10- рп/2008 визнані неконституційними положення Законів України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про Державний бюджет України на 2008 рік" втратили чинність, отже, з цього часу відновлено дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку і правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008 положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього Рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Судом встановлено, що всупереч Рішеннь Конституційного Суду України Управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова оспорювана позивачем надбавка не виплачувалась в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тому позов в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу "Дітям війни" за вказаний вище період підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання відповідача нарахувати позивачу недоплачене підвищення до пенсії за період з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року, то такі до задоволення не підлягають та суд мотивує це наступним. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього Рішення, тобто з 09 липня 2007 року. Отже, саме з 09.07.2007 року відновлено дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що дії Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова по невиплаті позивачу підвищення до пенсії відповідно до вимог статті 6 Закону України ,.Про соціальний захист дітей війни" є протиправними.

Про належні позивачу, як дитині війни, виплати не було повідомлено. Про факт порушених прав позивачу стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації у зв"язку з ухваленням відповідних рішень Конституційним Судом України, що вбачається з позовної заяви.

За наведених обставин, суд вважає, що строк для звернення до суду позивачем не пропущено, позов подано в межах строку, встановленого ст.99 КАСУ. Крім того, жодною із сторін не заявлено про застосування ст.100 КАСУ.

Керуючись ст.ст. 7-14,18,19,23,158-163,167 КАС України, суд,-

Постановив :

позов задоволити частково.

Зобов'язати УПФУ у Франківському районі м.Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_3 недоплачену щомісячну доплату до пенсії в розмірі, встановленому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. таз 22.05.2008р. по 30.11.2008р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя