Справа № 802/1384/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 жовтня 2016 р. Справа № 802/1384/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Кочута О.В., Волошенюк Є. А

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної - особи підприємця ОСОБА_4

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового - повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної - особи підприємця ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового - повідомлення рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства Вінницькою ОДПІ винесено податкове повідомлення - рішення № від 06.09.2016 року, яким ФОП ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість із вироблених у Україні товарів на 245762 грн. 50 коп.

На переконання позивача винесено податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти позову та просили в його задоволенні відмовити. Зазначили, що викладені в Акті перевірки від 22.08.2016 року №906/1305/НОМЕР_1 порушення позивача в дійсності мали місце. Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 зареєстрований Виконавчим комітетом Вінницької міської ради, як фізична особа-підприємець 19.01.1999 року за номером запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР 2 013083 та перебуває на обліку як платник податків в Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області з 21.01.1999 року.

На підставі наказу начальника Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області за №891 від 07 липня 2016 року та наказу начальника Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 08 серпня 2016 року за №1015, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Кочутом О.В. та головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Чайкою М.Ю. з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, було проведено документальну планову виїзну перевірку за результатами якої складено акт від 22.08.2016 року №906/1305/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення № від 06 вересня 2016 року яким, згідно із підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу II Податкового кодексу України та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України контролюючий орган в особі Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області самостійно збільшив суму грошового зобов'язання за платежем з податку на. додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 245762 грн. 50 коп., з яких 196 610 грн. - податкові зобов'язання та 49 152,50 грн. - штрафні санкції.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Відповідно до матеріалів справи, ФОП ОСОБА_4 від TOB "Абразив-Центр", ПП "Діамант-Абразив", ВКП "Енергія", TOB "Енергосталь", TOB ДООС "Інструмент Україна", ФОП ОСОБА_7, TOB "Новий День", TOB ТК "Орбіта", МПП "Руслана", ВАТ "Машинобудівний завод "Фірма Селма" отримав проте не оплатив товар.

Судом встановлено, що в 2015 році ФОП ОСОБА_4 включив до складу доходу кредиторську заборгованість за вказаний отриманий, але неоплачений товар, по оплаті за які закінчились строки позивної давності. Так, позивачем включно до доходу таку кредиторську заборгованість перед наступними контрагентами: TOB "Абразив-Центр" в розмірі 7 714,42 грн., ПП "Діамант-Абразив" в розмірі 16,00 грн., ВКП "Енергія" в розмірі 19,00 грн., TOB "Енергосталь" - 26 273,44 грн., TOB ДООС "Інструмент Україна" - 1 349,04 грн., ФОП ОСОБА_7 - 72 120,09 грн., TOB "Новий День" - 1 052 640,00 грн., TOB ТК "Орбіта" - 5 434,00 грн. МПП "Руслана" - 2 876,18 грн., ВАТ "Машинобудівний завод "Фірма Селма" - 16 216,08 грн. та, відповідно, сплачено податок на прибуток.

У ході судового розгляду справи представниками відповідача не заперечувалося, що зазначені контрагенти ФОП ОСОБА_4 на дату відпуску продукції були платниками ПДВ, та в яких відповідно при поставці товарів виникав податковий обов'язок зі сплати податку на додану вартість. На час виникнення податкового обов'язку контрагенти виписували та надавали на поставлений товар ФОП ОСОБА_4 податкові накладні, на підставі яких, останній включав суми податкового обов'язку зі сплати ПДВ у постачальників до свого податкового кредиту.

Із Акту перевірки слідує, що підставою для висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем п.п. 198.1 та 198.3 статті 198 Податкового кодексу України стало списання кредиторської заборгованості за отриманими, але не оплаченими товарами по яких минув термін позивної давності. На думку податкового органу, у податковому періоді на який припадає списання кредиторської заборгованості ФОП ОСОБА_4 повинен був відкоригувати податковий кредит в загальній сумі 196 610 грн. 00 коп., а саме в січні 2015 року відповідно до положень Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 28.01.2016 №21.

Так, відповідно до пп.14.1.11 п.4.1 ст.14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Отже, заборгованість позивача перед контрагентами вважається безнадійною та правомірно включена до складу доходів такого платника податків.

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарі в/послуг:

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх Імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

В матеріалах справи містяться податкові накладні видані ФОП ОСОБА_4 контрагентами за отримані товари. Податковим органом, як у ході перевірки, так і в ході судового розгляду справи, зауважень щодо таких податкових накладних висловлено не було.

Після отримання товару покупець вправі збільшувати витрати в загальному порядку: або в момент визнання доходів від його продажу (п. 138.4 ст. 138 ПКУ), або в момент здійснення відповідних витрат (п. 138.5 ст. 138 ПКУ).

Таким чином, в період закінчення позовної давності за кредиторською заборгованістю за отриманий товар покупець має нарахувати доходи (з врахуванням ПДВ). Разом з тим, положеннями Податкового кодексу не передбачено обов'язку платника податків з коригування бюджетного відшкодування.

Положення Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 28.01.2016 №21, а саме в січні 2015 у податковому періоді, на який припадає списання кредиторської заборгованості, не діяли.

На противагу зазначеного п. 198.2 ст. 198 ПКУ передбачено, що за датою отримання матеріальних цінностей, робіт або послуг та за наявності податкових накладних платник ПДВ у відповідному податковому періоді має право на відображення податкового кредиту.

Так, відповідно до зазначеного уже вище п. 198.3. ст. 198 ПКУ, ключовим у можливості відображення податкового кредиту з ПДВ є факт придбання (або виготовлення - стосовно необоротних активів).

Разом з тим, придбанням є не тільки фактичний перехід права власності, але і фактично понесені витрати за це набуте право власності.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що позивачем не заявляється у перевіряємий період право відповідно до абз. "а" п. 200.4 ст. 200 ПКУ на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ по операціям з придбання товарів по розрахункам, за які пройшов термін давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини при розгляді справ як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини при застосуванні принципу верховенства права сформульовано таки його ознаки, як визнання пріоритетності, домінування, визначальної ролі прав людини у діяльності держави, поширюваність цієї пріоритетності, цього принципу на діяльність усіх без винятку органів держави, правова визначеність становища людини у тій ситуації, в якій вона перебуває, обсяг будь-якого правового розсуду й спосіб його здійснення мають бути з достатньою ясністю визначені законом.

Закон повинен бути доступним особі, тобто містити зрозумілі й чіткі формулювання, які б давали можливість особі самостійно або з відповідною консультацією регулювати свою поведінку. Також закон має бути передбачуваним, тобто таким, щоб особа могла передбачити наслідки його застосування. І, нарешті, закон повинен відповідати всім іншим вимогам верховенства права, зокрема, він з достатньою чіткістю має встановлювати межі дискреційних повноважень, наданих суб'єктам владних повноважень, та спосіб їх здійснення. Це необхідно, щоб особа була захищеною від свавілля суб'єктів владних повноважень (п.27 рішення Європейського суду з прав людини у справі Круслен проти Франції" від 24 квітня 1990 року).

Вичерпний перелік операцій, наслідком яких може бути коригування раніше відображеного ПДВ, наведений у п. 192.1 ст. 192 ПКУ. Операцій списання кредиторської заборгованості як підстави для коригування раніше відображеного податкового кредиту з ПДВ в цьому переліку не зазначено.

Таким чином, при отриманні товару позивач мав право відобразити податковий кредит в загальному порядку, обов'язку ж з коригування податкового кредиту після закінчення позовної давності за кредиторською заборгованістю Податковим кодексом України не передбачено. Відтак, ФОП ОСОБА_4, фактично, умови для відображення податкового кредиту порушено не було, а підстави коригування - відсутні.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку щодо відсутності у позивача обов'язку з коригування податкового кредиту у січні 2015 року в загальному розмірі 196 610, 00 грн., відтак висновки акту перевірки є необґрунтованими, суперечать фактичним обставинам справи, а тому податкове повідомлення-рішення прийняте на його основі є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Також, суд відмічає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачами не доведено правомірність оскаржуваного рішення, тому позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню позивачу у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області за № від 06.09.2016 року.

Стягнути на користь фізичної - особи підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області сплачений судовий збір у сумі 2 457 (дві тисячі чотириста п'ятдесят сім) грн. 63 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна