Справа № 2-а-36/11
Суддя: Панчук А. І.
Дата ухвалення: 2011-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-а-36/2011

03 березня 2011 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді -Панчука А.І. при секретарі - Волковій А.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Роздільна Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області про стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2010 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії управління ПФУ в Роздільнянскому районі по відмові у виплаті їй підвищення як «дитині війни» неправомірними та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі нарахувати та виплатити їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 21 червня 2010 року по день винесення постанови (включно), посилаючись на те, що згідно положень ст..6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни» вона, як дитина війни має право на доплату до пенсій в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Щомісячне грошове підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком не виплачувалося

Ухвалою від 13.12.2010 року провадження по справі відкрито в частині визнання дій управління ПФУ в Роздільнянскому районі по відмові у виплаті ОСОБА_1 підвищення як «дитині війни» неправомірними та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі нарахувати та виплатити їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по день звернення (включно). Позивач в судове засідання не з,явився, надав заяву про слухання без його участі, просив задовільнити вимоги в повному об,ємі.

Відповідач надіслав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що діяв в межах своїх повноважень, наданих йому законами України та відповідними підзаконними нормативно-правовими актами. Вказуючи на те, що Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансування виплат по даному Закону проводиться з Державного бюджету України. Бюджетне законодавство України не передбачало видатків на виплату допомоги дітям війни.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заперечення представника відповідача, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного, фонду України в Роздільнянському районі Одеської області, має статус «Дитина війни», отримує пенсію за віком.

. Нарахування та виплата позивачу на підставі ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" доплати до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідачем за період з червня 2010 року не здійснювалось.

Відповідно до 4.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ст.8 Конституції України діє принцип верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ч. І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щоміся1 грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищую відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно ст.7 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Поряд з цим, у справі "Кечко прот Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних а< оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину не викот зобов'язань. Таким чином, реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-праве національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, передбачена законом, а тому вважає в цій частини доводи відповідача безпідставними.

Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії ос принципі юридичної визначеності. Відповідно до позиції ЄС у справі 41/74 уап Виуп V. Номе ОРРІ принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Зацікавлені особи пові змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання місі законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

Відповідно до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається з змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних в допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не. нижчий від прожі мінімуму, встановленого законом. Іншими словами, пенсії та інші види соціальних виплат що є джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум застосс зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визі розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипеї інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Деря бюджету України та місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 3ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наяві чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для оі втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ч.З цієї статті вказаний мінімальний пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист війни" та ч. І ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд вва можливе та належне застосування для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пен віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку не суперечить вимогам ч. З ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуван іншого мінімального розміру пенсії законодавством не передбачено.

Таким чином позивач має право та законні підстави для отримання підвий

пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

При цьому, оскільки, як встановлено протягом судового розгляду, позивачеві з червня 2010 підвищення до пенсії виплачувалося у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втрг працездатність, то вимоги позивача про зобов'язання відповідача провести нарахування позиві державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі, визначеному ст.6 Закону України «Про соціал захист дітей війни», з червня 2010 р. підлягають частковому задоволенню з урахуванням проведених відповід виплат за період з 01.06.2010 р. по 21.12.2010 р. Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'є владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у ме повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважен метою, з якою

повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийш рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотримані принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрем дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права осе на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1,2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на я і ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративк справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок ще доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обгрунтованими та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, надбавка, передбачена статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни", підлягала виплаті у період з 13 червня 2010 р. по 13.12.2010р. з урахуванням проведених виплат. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 94 КАС України.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо порушення прав позивача за період з 09.07..2007 року по 31.12.2007 року , та з 22.05.2008 р. по 13.06.2010 р. не підлягають задоволенню у повному обсязі в зв.язку з пропуском строку позивної давності пропущеної з неповажних причин. Підстав для поновлення пропущеного з неповажних причин строку для звернення до суду не має , так як не надано відповідних доказів поважності пропуску.

На підставі ст.19, ст.22, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.6 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни», керуючись ст.ст.9, 69-71, 86, 94, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області про стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області відносно нарахування та виплати ОСОБА_1 з 13.06.2010 року щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірах менших, ніж визначено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну ЗО % надбавку до пенсії як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 13.06..2010 р. по 13.12.2010 р. з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня проголошення постанови, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови, протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя А.І. Панчук