Справа № 826/4054/16
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4054/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівЛічевецького І.О.,
Мельничука В.П.,
За участю секретаряГуменюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.11.2015 № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків фізичною - особою ОСОБА_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 16.11.2015 №1006/26-54-17-01-17-, яким встановлені порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпунктів 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, в наслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 774956,40 грн.

На підставі акта перевірки від 16.11.2015 №1006/26-54-17-01-17- відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 27.11.2015 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 968695,50 грн., у тому числі за основним платежем - 774 956,40 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 193 739,10 грн.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням відповідача, звернувся із даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Згідно із пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є: 163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; 163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); 163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України зазначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 164.3 статті 164 Податкового кодексу України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Відповідно до підпункту пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Документальним підтвердженням (первинним документом) доходів та витрат за операціями з інвестиційними активами, укладеними в електронній формі на фондовій біржі для клієнтів - учасників фондової біржі, визнається звіт торговця цінними паперами (брокера), який формується на базі біржового звіту та договору на брокерське обслуговування.

Згідно із підпунктом 170.2.3 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, якщо в результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими цією статтею, виникає від'ємне значення, воно вважається інвестиційним збитком.

Відповідно до підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від'ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

Згідно із пунктом 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, платники податку зобов'язані: є) подавати податкову декларацію за результатами податкового (звітного) року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого податкового (звітного) року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, платнику податку у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами двома або більше податковими агентами і при цьому загальна річна сума таких оподатковуваних доходів перевищує сто двадцять розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що у особи виникає обов'язок щодо подання декларації про майновий стан і доходи як у випадку отримання позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками звітного (податкового) року, так у випадку виникнення від'ємного значення фінансового результату операцій з інвестиційними активами. Крім того, платник податку (фізична особа) зобов'язаний сплачувати податок із позитивного значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ОСОБА_5 та ТОВ «Софія Капітал Менеджмент» було укладено договір міни від 30.10.2014 №1-МКП/14, згідно якого ОСОБА_5 передає, а ТОВ «Софія Капітал Менеджмент» приймає частку в статутному капіталі Емітента-1 (ТОВ «Український фінансовий альянс», ) розміром 6 000 000,00 грн., що становить 24,79%, крім того, ТОВ «Софія Капітал Менеджмент» передає, а ОСОБА_5 приймає частку в статутному капіталі Емітента-2 (ТОВ «Холдингова компанія «Український фінансовий альянс») розміром 2 100 000,00 грн., що становить 14%. Загальна сума договору 4 560 000,00 грн.

Факт виконання умов договору міни від 30.10.2014 №1-МКП/14 підтверджується актом прийому-передачі корпоративних прав (часток у статутних капіталах емітентів) від 03.11.2014, що оформлений у вигляді додатка №1 до даного договору та підписаний сторонами.

В подальшому, ОСОБА_5 подав до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, в додатку 3 (розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами) до якої визначив наступні показники: сума доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу - « 4 560 000,00 грн.»; сума витрат на придбання інвестиційного активу - «6 000 000,00 грн.»; фінансовий результат операцій з інвестиційними активами (інвестиційний прибуток (+) або інвестиційний збиток (-)) - «- 1 440 000,00 грн.».

Однак, відповідач за результатами перевірки дійшов висновку, що ОСОБА_5 документально не підтвердив суму витрат, понесених на придбання інвестиційних активів, зазначених в додатку 3 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік (вх. № від 12.03.2015).

Підтвердженням понесення ОСОБА_5 витрат на придбання інвестиційного активу є наступні документи:

1) початкового внеску до статутного капіталу Емітента, здійсненого у 2003 році (Протокол установчих зборів учасників №1 від 23.01.2003 та Установчий договір), тобто початкові витрати становили 49 725,00 грн.;

2) додаткових внесків до статутного капіталу здійсненого Емітента, здійснених за рахунок дивідендів, що були реінвестовані на придбання корпоративних прав Емітента, згідно яких позивач додатково набув (придбав) корпоративні права: протокол зборів учасників №12 від 24.04.2007 на 6 529 275,00 грн. (витрати за протоколом: 6 579 000,00 грн. - початкові витрати: 49 725,00 грн.); протокол зборів учасників №15 від 19.02.2008 на 5 661 000,00 грн. (витрати: 12 240 000,00 грн. - 6 579 000,00 грн.); протокол зборів учасників №20 від 25.03.2010 на 102 000,00 грн. (витрати: 12 342 000,00 грн. - 12 240 000,00 грн.).

Таким чином, загальні витрати ОСОБА_5 протягом 2003-2010 років на придбання інвестиційного активу - частки в розмірі 51,0% статутного капіталу ТОВ «Український фінансовий альянс» - становили 12 342 000,00 грн., що підтверджується вищевказаними документами, статутом ТОВ «Український фінансовий альянс» (дата реєстрації 13.11.2014) та не заперечується відповідачем.

Як вбачається із договору міни від 30.10.2014 №1-МКП/14, ОСОБА_5 передав ТОВ «Софія Капітал Менеджмент» 24,79% частки в статутному капіталі Емітента-1 (ТОВ «Український фінансовий альянс», ) розміром 6 000 000,00 грн., а придбав у ТОВ «Софія Капітал Менеджмент» 14% частки в статутному капіталі ТОВ «Холдингова компанія «Український фінансовий альянс», розміром 2 100 000,00 грн.

На підтвердження витрат на придбання інвестиційного активу за договором міни від 30.10.2014 №1-МКП/14 позивачем надано акт прийому-передачі корпоративних прав (часток у статутних капіталах емітентів) від 03.11.2014 та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 30.11.2015, згідно якого ОСОБА_5 є засновником ТОВ «Холдингова компанія «Український фінансовий альянс», , та розмір внеску якого до статуту становить 2 100 000,00 грн.

Водночас, відповідач, посилаючись на пункт 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, пункт 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, пункт 1.35 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», стверджує, що документами, що підтверджують фактично понесені витрати на попереднє придбання цінних паперів фізичною особою - платником податку, крім договорів купівлі-продажу цінних паперів, актів прийому-передачі цінних паперів, є в обов'язковому порядку касові документи при готівкових розрахунках через касу або розрахункові документи при безготівкових розрахунках.

В пункті 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зазначено, що готівкові розрахунки - платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна

Згідно із пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Відповідно до пункту 1.35 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Статтею 715 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору міни.

Колегія суддів зазначає, що договір міни від 30.10.2014 №1-МКП/14 не містить умов про проведення грошових розрахунків (готівкових, безготівкових), даним договором лише передбачено обмін частками корпоративних прав між ОСОБА_5 та ТОВ «Софія Капітал Менеджмент».

З огляду на те, що в даному випадку були відсутні грошові розрахунки між сторонами договору міни від 30.10.2014 №1-МКП/14, колегія суддів вважає, що твердження апелянта про непідтвердження позивачем витрат на придбання інвестиційного активу, оскільки не було надано касові або розрахункові документи, є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.