Справа № 815/4024/16
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4024/16
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Потурнак А.М.,

за участю сторін

-представника позивача- Кобба Д.В.(довіреність №01/524 від 25.02.2015р.),

-представника відповідача- Діденко В.В.(довіреність від 19.09.2016р. №2268),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів Гемопласт до Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про встановлення відсутності компетенції(повноважень), -

ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів Гемопласт звернулось до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату про встановлення відсутності компетенції (повноважень) Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату щодо призову 20.07.2015р. по мобілізації працівника ПАТГемопласт ОСОБА_1 (з урахуванням уточнення позовних вимог а.с.27-30).

Позивач зазначав, що, на його думку, при здійсненні неправомірного призову по мобілізації працівника ПАТ«Гемопласт» ОСОБА_1 , як матері, яка самостійно виховує двох неповнолітніх дітей, посадовими особами Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату було допущено порушення норм чинного законодавства України, що призвело до нанесення матеріального збитку ПАТ «Гемопласт», який виражається у виплаті середнього заробітку ОСОБА_1 у період її мобілізації та продовження несення служби в порядку ст.119 КЗпП України. Позивач, посилаючись на п.3 Указу Президента України від 14.01.2015р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважає, що Білгород-Дністровський об`єднаний міський військовий комісаріат не мав відповідних законних підстав для призову по примусовій мобілізації ОСОБА_1 , оскільки в Україні не було оголошено воєнний стан, а у випадку добровільного бажання ОСОБА_1 перебувати у лавах Збройних сил України з нею, мав би бути укладений контракт, як з військовослужбовцем за контрактом .

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши що Указом Президента України від 14.01.2015р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію» оголошена часткова мобілізація, в тому числі на території Одеської області та що ОСОБА_1 1984 року народження була прийнята на військовий облік військовозобов`язаних Білгород-Дністровським об`єднаним міським військовим комісаріатом Одеської області за власним бажанням та направлена на добровільну реалізацію виконання громадянином конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Разом з тим, представник відповідача зазначив що до Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату жодного разу не надходив звіт про фактичні витрати на виплату компенсації від позивача з метою погодження.

Ухвалою суду від 20.09.2016р., яка занесена до журналу судового засідання, залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_1 .

Третя особа повідомлялась про день та час слухання справи, однак у судове засідання не з`явилась.

Заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.07.2015р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату з заявою про взяття її на облік, у зв`язку з бажанням проходити військову службу в Державній Прикордонній службі по частковій мобілізації (а.с.42).

20.07.2015р. ОСОБА_1 була прийнята на військовий облік військовозобов`язаних Білгород-Дністровським об`єднаним міським військовим комісаріатом, на підставі Указу Президента України від 14.01.2015р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію», про що зроблено відповідний запис у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 20.07.2015р.(а.с.8)

Згідно довідки Білгород-Дністровського прикордонного загону від 21.01.2016р. №30 ОСОБА_1 20.07.2015р. Білгород-Дністровським об`єднаним міським військовим комісаріатом призвана до військову службу по мобілізації та з 20.07.2015р. зарахована до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч 2197).(а.с.9)

Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до п.1,2 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з ч.12 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» жінки, які перебувають на військовому обліку, можуть бути призвані на військову службу чи залучені для виконання робіт із забезпечення оборони держави у воєнний час. У мирний час жінки можуть бути прийняті на військову службу та службу у військовому резерві тільки в добровільному порядку.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. N3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано

Абзацом 5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року N15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року №113-VIII постановлено оголосити проведення протягом 2015 року часткової мобілізації (далі - мобілізація) у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, зокрема на території Одеської області.

Таким чином, ОСОБА_1 призвана на військову службу за своєю згодою та власним бажанням, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року N15/2015 за місцем проживання Білгород-Дністровським об`єднаним міським військовим комісаріатом.

Разом з тим, згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

При цьому, компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб`єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

При цьому, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Таким чином, спори, визначені пунктом 3 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб`єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління.

Пунктом 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що адміністративний позов, відповідно до приписів пункту 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, може містити вимогу про встановлення компетенції, однак, така вимога може мати місце лише у спорі між суб`єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень. З урахуванням зазначеного позовні вимоги ПАТ Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів Гемопласт до Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату про встановлення відсутності компетенції (повноважень) Білгород-Дністровського об`єднаного міського військового комісаріату щодо призову 20.07.2015р. по мобілізації працівника ПАТГемопласт ОСОБА_1 не підлягають задоволенню оскільки позивач не є відповідним суб`єктом звернення з такими позовними вимогами і такий спосіб захисту не може бути застосовано у вказаних правовідносинах.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів Гемопласт не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158 163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів Гемопласт - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 24.10.2016р.

Суддя К.О. Танцюра

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів Гемопласт - відмовити.

24 жовтня 2016 року.