Справа № 804/1497/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 р. справа № 804/1497/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Попович Н.М.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про скасування наказу № 300-к від 19.10.2015 р., поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

16 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконним наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 300-к від 19.10.2015 р., поновити її на посаді начальника відділу укладання договорів оренди Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з 22 жовтня 2015 року, а також стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач у позовній заяві та письмових поясненнях зазначила, що не погоджується з наказом відповідача № 300-к від 19.10.2015р., яким скасовано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 10.10.2014 р. «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 на виконання рішення суду з 22.10.2015 р.», оскільки такі підстави припинення державної служби, на думку позивача, не передбачені ст. 30 Закону України «Про державну службу» та Кодексом законів про працю України. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що за час її роботи в Регіональному відділенні ФДМУ після поновлення на роботі згідно постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2014 р., нею належним чином виконувались службові повноваження, жодних зауважень до її роботи з боку керівництва, та дисциплінарних стягнень не було. Також, позивач вважає неправомірним звільнення її з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 3-8, 98-100).

Представником відповідача надані заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що наказом від 30.03.2009 р. №71-К начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенню Фонду державного майна України ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади за прогул (відсутність на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, на підставі п. 4 ст.40 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористані календарні дні щорічної та додаткової відпустки. ОСОБА_1 оскаржила своє звільнення шляхом звернення із позовом в порядку цивільного судочинства, але ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 р., залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2012 р., провадження у справі за цим позовом було закрито, у звязку з порушенням правил підсудності. Після цього, у липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який постановою від 09.10.2014 року скасував наказ Регіонального відділення ФДМУ №71-К від 30.03.2009 р. про звільнення ОСОБА_1, що стало підставою для поновлення позивача на раніше займаній посаді. Разом з цим, як зазначено представником відповідача, вищевказану постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду було оскаржено ним в апеляційному порядку, внаслідок чого, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р. зазначену постанову суду першої інстанції скасовано, а позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України відмовлено у відкритті касаційного провадження у цій справі. Таким чином, на думку представника відповідача, з 15.01.2015 року відсутні законні підстави перебування ОСОБА_1 на займаній посаді в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, у звязку з чим і було видано оскаржуваний наказ. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 37-39).

В судовому засіданні 11.10.2016 року позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві (а.с. 101-102).

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Наказом Регіонального відділення від 30.03.2009 року №71-к начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин), на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористані календарні дні щорічної та додаткової відпустки.

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2010 р. по справі № 2-569/2010 у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 67).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 р., за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2010 р. скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 - закрито, у звязку з тим, що зазначені правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 92).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2012 р. ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 року залишено без змін (а.с. 70).

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про скасування наказу від 30.03.2009 р. №71-к, поновлення на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ відповідача №71-к від 30.03.2009 р., поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з 31 березня 2009 року, стягнуто з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 178946,46 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с. 65-66).

На виконання зазначеного рішення суду, зважаючи на обовязковість його негайного виконання, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 10.10.2014 р. № 382-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 на виконання рішення суду», позивача було поновлено на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні з 22 жовтня 2015 року.

За апеляційною скаргою відповідача, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р., постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2014 року скасовано, а позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду (а.с. 64).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України у відкритті касаційного провадження у цій справі було відмовлено.

На виконання зазначеного рішення суду, що набрало законної сили (ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р.), наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 300-к від 19.10.2015 р., скасовано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 382-к від 10.10.2014 р. «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 на виконання рішення суду» з 22.10.2015 р.», а також визначено, що дія наказу Регіонального відділення від 30.03.2009 р. №71-к «Про звільнення ОСОБА_1М.» поновлена з 22 жовтня 2015 року.

Не погодившись з рішенням податкового органу, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

За змістом пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України (в редакції від 01.01.2009 р.), у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, яку наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 30.03.2009 року №71-к було звільнено з займаної посади за прогул на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2014 року поновлено на займаній посаді.

На виконання зазначеного судового рішення та положень трудового законодавства щодо негайного виконання рішень про поновлення на роботі, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 10.10.2014 року № 382-к ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні з 22 жовтня 2015 року.

В подальшому, за результатами судового оскарження в судах цивільної та адміністративної юрисдикції, наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 30.03.2009 року №71-к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, було остаточно залишено в силі на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р., яка набрала чинності та у перегляді якої судом касаційної інстанції було відмовлено.

Таким чином, починаючи з 15.01.2015 року, позивач не мав передбачених законом підстав для виконання своїх службових обовязків на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

У звязку з чим, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 300-к від 19.10.2015 р. наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 382-к від 10.10.2014 р. «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 на виконання рішення суду» було скасовано з 22.10.2015 року.

При цьому, суд не приймає посилання позивача на відсутність у відповідача законних підстав для винесення оскаржуваного наказу, передбачених Законом України «Про державну службу» та Кодексом законів про працю України, з огляду на наступне.

Зокрема, оскаржуваний позивачем наказ № 300-к від 19.10.2015 р. не може вважатись рішенням з розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, прийнятим відповідачем з підстав, передбачених трудовим законодавством України, оскільки останній винесений виключно на виконання рішення суду.

Обовязковість виконання судового рішення закріплено, зокрема у ст. 14 КАС України, якою встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України, а також у ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Зважаючи на те, що оскаржуваний позивачем наказ винесено на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, суд не знаходить підстав для його скасування.

Відповідно, не приймаються і посилання позивача на ч. 3 ст. 40 КЗпП України в частині неможливості звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності, оскільки в даному випадку звільнення відбулося на підставі рішення суду, а не з ініціативи відповідача.

За викладених обстаивн, підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконним наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 300-к від 19.10.2015 р., а також про поновлення позивача з 22 жовтня 2015 року на посаді начальника відділу укладання договорів оренди Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, та стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу, як повязані з цим вимоги - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративний позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 14 жовтня 2016 року.

Суддя ОСОБА_4