Справа № 821/1406/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1406/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про оскарження рішення (дій) суб'єкта владних повноважень,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправними дії відповідача в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки площею 1,0 га, розташованої на території Олешківської міської ради Олешківського району, для ведення особистого селянського господарства; зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву щодо передачі у власність земельної ділянки площею 1,0 га, розташованої на території Олешківської міської ради Олешківського району, для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.05.2016 р. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га, що розташована на території Олешківської міської ради Олешківського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства. За результатами розгляду заяви відповідач відмовив у наданні такого дозволу, посилаючись при цьому на те, що жодною землевпорядною документацією не передбачено розміщення на даній території земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, вказавши підставу відмови п.7 ст.118 Земельного кодексу України. Вважає підстави відмови надуманими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що при розгляді клопотань (заяв) від громадян стосовно надання дозволу на розробку землевпорядної документації орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування повинен встановити чи відповідає місце розташування об'єкта вимогам законів та землевпорядній документації, затвердженій у встановленому законом порядку. На території, де позивач бажає отримати земельну ділянку, відсутня жодна схема землеустрою та техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Вказує, що згідно інформації Відділу Держгеокадастру у Цюрупинському районі Херсонської області спірна земельна ділянка орієнтовною площею 1,0 га, на яку претендує позивач, входить до земельного масиву, який перебував у користуванні ВАТ "Винрозсадник", згідно договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У зв'язку з чим, безоплатна приватизація цієї ділянки для ведення особистого селянського господарства призведе до нераціонального її використання, що негативно вплине на економічний стан користування землями сільськогосподарського призначення в цілому. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.05.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га, що розташована на території Олешківської міської ради Олешківського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

До заяви додав викопіювання земель Олешківської міської ради відповідної земельної ділянки з кадастровим номером :04:001.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області листом від 14.09.2016 р. № 7852/0-1805/6-16-СГ відмовило заявникові в наданні такого дозволу посилаючись на п.7 ст.118 Земельного кодексу України, при цьому вказуючи причиною відмови те, що жодною землевпорядною документацією не передбачено розміщення на даній території земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених у судовому засіданні фактичних обставин справи.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України врегульовано ст.118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Так, ч.6 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що законодавцем передбачено лише єдину виключну підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка полягає у невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Поряд з тим, що відповідач в листі від 14.09.2016 р. як на підставу для відмови посилається на ч.7 ст.118 ЗК України, в обґрунтування своєї відмови зазначає, що жодною землевпорядною документацією не передбачено розміщення на даній території земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Водночас, не наводить будь-якої документації щодо впорядкування земель даної території, затверджену у встановленому законом порядку, яка б свідчила про їх цільове призначення, порядок використання та охорону. До того ж, у своїх запереченнях на адміністративний позов зазначає, що така документація взагалі відсутня.

Суд вважає посилання відповідача на п.7 ст.118 ЗК України безпідставним, а зазначену відповідачем причину відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 необґрунтованою та недостатньою для прийняття такого рішення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до даних веб-ресурса електронних послуг Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, а саме публічної кадастрової карти України, земельна ділянка, на яку претендує позивач, межує з іншими земельними ділянками, розташованими навколо неї, щодо яких вже отримано дозволи на розроблення проекту землеустрою та які знаходяться в приватній власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (кадастрові номери :04:001:0008, :32:002:0003, :04:001:0171, :04:001:0185 тощо).

Суд також звертає увагу на те, що згідно листа відділу Держгеокадастру у Цюрупинському районі Херсонської області від 18.10.2016 р. № 22-2119-99.8-988/2-16 спірна земельна ділянка орієнтовною площею 1,0 га раніше входила до земельного масиву, що перебував у користуванні у ВАТ "Винрозсадник" згідно договору оренди землі від 25.07.2005 р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який втратив чинність у зв'язку із припиненням вказаної юридичної особи. Даний факт підтверджує сільськогосподарське призначення земельної ділянки, на яку претендує позивач, що відповідає заявленому виду використання - ведення особистого селянського господарства. Крім того, в судовому засіданні представником відповідача не заперечувалось віднесення даної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення, про що також зазначено в письмових запереченнях відповідача.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" передбачено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використання майна особистого селянського господарства у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Суд критично відноситься до тверджень представника відповідача стосовно того, що безоплатна приватизація спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства призведе до нераціонального її використання, що негативно вплине на економічний стан користування землями сільськогосподарського призначення, оскільки жодних доказів на підтвердження цього до суду не надано. Такі твердження є припущенням, які не ґрунтуються на вимогах Земельного кодексу України

Згідно п."б" ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Заявлений позивачем розмір земельної ділянки - 1,0 га значиться в межах законодавчо встановленої норми, а документи подані відповідно переліку, визначеному ст.118 ЗК України.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Вказаною нормою суд зобов'язаний дати юридичну оцінку діям суб'єкта владних повноважень і визначити спосіб поновлення порушеного права. Оскільки відповідач своїми протиправними діями порушив права позивача, поновити їх слід шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути питання щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірність відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1102,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки площею 1,0000 га, розташованої на території Олешківської міської ради Олешківського району, для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2016 р. щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки площею 1,0000 га, розташованої на території Олешківської міської ради Олешківського району, для ведення особистого селянського господарства.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1102 (одну тисячу сто дві) 40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 жовтня 2016 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 6.2