Справа № 810/2690/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Київ 810/2690/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Промтех-інвест груп»

до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Промтех-інвест груп» з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо неприйняття та відмови в укладанні договору про визнання електронних документів від 20.01.2016 № 2;

- вважати прийнятими та зареєстрованими: звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 від 01.05.2016, доставлену до ДПС України 01.05.2016; розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2016 року від 01.05.2016, доставлену до ДПС України - 01.05.2016 днем їх фактичного отримання Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області - 01.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 18.08.2015 позивач був зареєстрований у м. Києві і обслуговувавався у ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві. 26.11.2015 Приватне підприємство «Промтех-інвест груп» змінило юридичну адресу на м. Ірпінь Київської області, запис про що було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб. 20.01.2016 та 07.06.2016 позивачем було направлено до Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області договір № 2 та № 1 про визнання електронних документів, що підтверджується квитанціями № 1.

Згідно вказаних квитанцій № 1 договори були доставлені до центрального рівня ДФС України, але не прийняті у зв'язку з тим, що діє договір про визнання електронних документів від 27.11.2015 № 271120151, що на думку позивача є порушенням чинного законодавства, оскільки відповідно до положень статтей 45, 3 Бюджетного кодексу України та розділу X Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом МФУ від 09.12.2011 № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300, позивач з 2016 року (нового бюджетного періоду) має сплачувати податки і збори за основним місцем обліку, а для цього необхідно укласти договір про визнання електронних документів.

Крім того, позивач зазначає, що 01.05.2016 він відповідно до умов договору та вимог Податкового Кодексу України засобами електронного зв'язку подав звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 від 01.05.2016, доставлену до ДПС України 01.05.2016; розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2016 року від 01.05.2016, доставлену до ДПС України - 01.05.2016, що підтверджується квитанціями № 1.

Позивач також зазначає, що 01.05.2016 вказані документи автоматично були направлені до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Згідно вказаних квитанцій № 1, зазначені документи були доставлені до центрального рівня ДПС України, але не прийняті у зв'язку з тим, що було порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233 "Про подання електронної податкової звітності", а саме: можливо розірвано договір про визнання електронної звітності.

На думку позивача, відмова відповідача в укладенні договору про визнання електронних документів та як наслідок не прийняття податкової декларації з податку на додану вартість та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2016 року від 01.05.2016 були безпідставними, необґрунтованими та вчиненими з порушенням способу передбаченого законодавством у зв'язку з чим повинні бути визнані протиправними.

В судове засідання призначене на 28.09.2016 та 18.10.2016 представник позивача не прибув, хоча і був повідомлений належним чином у відповідності до положень частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, про що свідчать конверти, що були направлені на юридичну адресу позивача та повернулись до суду з відміткою підприємства зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

Водночас, 27.09.2016 та 18.10.2016 позивачем через канцелярію суду були подані клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження разом з клопотанням від 27.09.2016, позивачем подано уточнений адміністративний позов та додаткові пояснення по справі разом з документами на їх підтвердження.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 18.10.216 також не прибув, через канцелярію суду 18.10.2016 подав заперечення на адміністративний позов, в яких з позовними вимогами позивача не погоджувався в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування доводів заперечень посилається на той факт, що Вишгородською ОДПІ (Ірпінською ОДПІ) не вчинялися будь-які протиправні дії стосовно не прийняття та відмови в укладанні договору про визнання електронних документів № 2 від 20.01.2016, оскільки жодних договорів про визнання електронних документів взагалі від позивача до контролюючого органу - не надходило, а прийом договору № 2 та відправлення квитанції № 1 здійснювалося виключно ДФС України (Центральний портал прийому звітності ДФС України).

Також в своїх запереченнях відповідач зазначив, що 20.01.2016 о 15-42 позивач зареєстрував податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року у відповідності до укладеного договору від 27.11.2015 № 271120151, який станом на 20.01.2016 не був розірваний, вказана декларація, була прийнята ДФС України.

Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом встановлено, що Приватне підприємство «Промтех-інвест груп» 18.08.2015 було зареєстровано як юридичну особу та взято на облік в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві як платника податків, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.17-18).

Місцезнаходження Приватного підприємства «Промтех-інвест груп» було визначено: вул. Суворова, 10, м. Київ, 01010.

З наданого позивачем Витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 18.08.2015 Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області взято позивача на облік як платника податків (а.с.19-23).

26.11.2015 Приватне підприємство «Промтех-інвест груп» змінило юридичну адресу на: вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 2а, офіс 5, м. Ірпінь, Київська область.

27.11.2015 позивачем було переукладено з ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві договір про визнання електронних документів із зазначенням нової адреси підприємства (а.с.71-74).

20.01.2015 позивач направив до Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області договір № 2 про визнання електронних документів (а.с. 52-54).

Згідно пункту 1 зазначеного договору предметом його є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Згідно квитанції № 1 центрального порталу прийому звітності ДФС України договір № 2 не прийнято, у зв'язку з тим, що діє договір про визнання електронних документів від 27.11.2015 № 271120151 (а.с.55).

01.05.2016 позивач засобами електронного зв'язку подав звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 від 01.05.2016; розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2016 року від 01.05.2016.

Відповідно до наданих позивачем квитанцій № 1 від 01.05.2016 вказані документи були доставлені до центрального рівня ДПС України, але не прийняті у зв'язку з тим, що було порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233 "Про подання електронної податкової звітності", а саме: можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності.

07.06.2016 позивачем повторно направлено до Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області договір № 1 про визнання електронних документів (а.с.31-33).

Згідно квитанції № 1 центрального порталу прийому звітності ДФС України договір № 1 не прийнято, у зв'язку з тим, що діє договір про визнання електронних документів від 27.11.2015 № 271120151 (а.с.55).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Податкова звітність подається до податкового органу з урахуванням приписів статті 49 ПК України, у відповідності до якої передбачено подання податкової звітності засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно пункту 49.17 статті 49 ПК України, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інформатизації, формування і використання національних електронних інформаційних ресурсів, впроваджує та утримує автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності" для надання послуг з подання за допомогою мережі Інтернет в електронному вигляді звітності, обов'язковість подання якої встановлено законодавством, до міністерств, інших органів державної влади та фондів загальнообов'язкового державного страхування.

Автоматизована система "Єдине вікно подання електронної звітності" повинна забезпечувати підтримку роботи засобів електронного цифрового підпису всіх акредитованих центрів сертифікації ключів, що працюють на ринку України відповідно до чинного законодавства.

Опис форматів (стандартів), структура електронних документів, що забезпечує подання електронної звітності до автоматизованої системи "Єдине вікно подання електронної звітності", повинні розміщуватися та підтримуватися в актуальному стані на безоплатній для користувачів основі на загальнодоступних інформаційних ресурсах центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та тих органів державної влади, до яких обов'язковість подання звітності встановлена законодавством.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233 "Про надання електронної податкової звітності" (далі - Інструкція № 233).

Так,відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції № 233, для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Згідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції № 233, Підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

Згідно до підпункту 5.1 пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 233, платник податків отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи.

Платник податків отримавши безкоштовний примірник договору, у відповідності до підпункту 5.3 пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 233, ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки).

Згідно до пункту 5.4 розділу ІІІ Інструкції № 233, платник податків надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії.

Податковий орган, згідно підпункту 6.4 пункту 6 розділу ІІІ Інструкції № 233, звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору.

У відповідності до пункту 7 розділу ІІІ Інструкції № 233, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку: платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення.

Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків.

За відсутності у платника податків посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податків накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП керівника, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків (підпункт 7.1 пункту 7 Інструкції № 233);

Після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку. Другий примірник податкового документа в електронному вигляді зберігається у платника податків (підпункт 7.2 пункту 7 Інструкції № 233);

Після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідністі електронного документа затвердженому формату (стандарту) (підпункт 7.3 пункту 7 Інструкції № 233);

Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним (підпункт 7.4 пункту 7 Інструкції № 233);

Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (підпункт 7.5 пункту 7 Інструкції № 233);

Відповідно до підпункту 7.6 пункту 7 розділу ІІІ Інструкції № 233, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції (підпункт 7.5 пункту 7 Інструкції № 233).

Додатком № 1 до Інструкції № 233 є примірний договір про визнання електронних документів.

У відповідності до пункту 4.1 Тимчасового порядку надходження та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в електронному вигляді до органів ДПС України, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 26.11.2004 № 672, податкова звітність до органів державної податкової служби може бути подана (надіслана): на паперових носіях до ДПІ за місцем реєстрації (власноручно, через уповноважену особу або поштовим відправленням); комбіновано до ДПІ за місцем реєстрації (як XML-файл на електронному носії з доданням оригіналів податкової звітності на паперових носіях); в електронному вигляді до приймального шлюзу органу ДПС України за допомогою програмних засобів та будь-яких засобів телекомунікаційного зв'язку, які гарантують доставку електронного пакета звітних документів платника податків до органу ДПС протягом однієї години.

Пунктом 4.8 зазначеного Тимчасового порядку встановлено перелік заходів, які здійснюють органи ДПС, для включення платників податків в систему подання податкової звітності в електронному вигляді.

ДПІ районного рівня, зокрема, здійснюють наступні заходи: отримання від органу ДПС, де розташовано приймальний шлюз, перевірених файлів електронної податкової звітності XML-формату з забезпеченням цілісності, автентичності та конфіденційності інформації при передачі електронної податкової звітності (підрозділи автоматизації процесів оподаткування); імпорт отриманих та розшифрованих файлів XML -формату до баз даних податкової звітності з перевіркою їх на наявність арифметичних помилок та повноти заповнення податкових декларацій (розрахунків, звітів, довідок тощо) згідно з алгоритмами контролю (підрозділи автоматизації процесів оподаткування).

Орган ДПС, де розташовано приймальний шлюз, зокрема, здійснює такі заходи: прийом електронної податкової звітності з перевіркою її на наявність арифметичних помилок та повноти заповнення податкових декларацій (розрахунків, звітів, довідок тощо) згідно з алгоритмами контролю (підрозділи автоматизації процесів оподаткування); передача до ДПІ перевірених файлів електронної податкової звітності XML-формату з забезпеченням цілісності, автентичності та конфіденційності інформації (підрозділи автоматизації процесів оподаткування).

Відповідно до пункту 5.4 Тимчасового порядку надходження та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в електронному вигляді до органів ДПС України, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 26.11.2004 № 672 при отриманні будь-якого електронного пакета від платника податків (пакет електронної податкової звітності, повідомлення, квитанція, лист тощо) вхідний буфер приймального шлюзу здійснює первинну перевірку автентичності, тобто перевірку наявності сертифіката відкритого ключового елементу суб'єкта інформаційних відносин в базі сертифікатів відкритих ключових елементів податкового органу.

Про факт отримання електронної податкової звітності платник податків негайно отримує первинне повідомлення (квитанція 1) з зазначенням часу отримання відправленої електронної податкової звітності. Час, зазначений в квитанції 1 та дубльований в квитанції 3, є часом здачі податкової звітності.

У разі позитивної первинної перевірки автентичності електронна податкова звітність переноситься до вихідної папки для передачі її другій ПЕОМ приймального шлюзу податкового органу.

При негативному результаті первинної перевірки автентичності автоматично (без розриву з'єднання) формується повідомлення адресату з кодом помилки та прийнятим пакетом електронної податкової звітності. Прийнята електронна податкова звітність не переноситься до другої ПЕОМ приймального шлюзу податкового органу.

Згідно Переліку органів ДПС України, де будуть розміщені приймальні шлюзи податкової звітності в електронному вигляді, який є додатком 2 до наказу Державної податкової адміністрації України від 26.11.2004 № 672 приймальний шлюз податкової звітності в електронному вигляді розміщений в ДПА в Київській області (зона дії приймального шлюзу - Київська область), ДПС України (зона дії приймального шлюзу - Україна).

Як вже зазначалося судом, Приватним підприємством «Промтех-інвест груп» було направлено до податкового органу засобами електронного зв'язку договір про визнання електронних документів від 20.01.2016 № 2; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 від 01.05.2016; розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2016 року від 01.05.2016 та договір про визнання електронних документів від 07.06.2016 № 1.

Вказані документи доставлено саме до центрального порталу прийому звітності Державної фіскальної служби України 20.01.2016 в 15:41 (договір від 20.01.2016 № 2), 01.05.2016 в 08:27 (податкову декларацію та розшифровка податкового зобов'язання за квітень 2016) та 07.06.2016 в 09:14 (договір від 07.06.2016 № 1) та в подальшому не були прийняті на рівні центрального порталу прийому електронної звітності ДФС України (АС "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України), що підтверджується квитанціями № 1 (а.с. 55, 27, 30, 34), які надійшли позивачу після направлення зазначених податкових документів.

Доказів того, що вказані документи Приватного підприємства «Промтех-інвест груп» було доставлена до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області і саме цей орган відмовив в укладенні договору про визнання електронних документів позивачем до суду не надано.

Таким чином, обов'язок Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо прийняття вказаних документів, які було доставлено до центрального рівня Державної фіскальної служби України не виник, оскільки вони не були прийняті на рівні порталу прийому електронної звітності ДФС у Київській області.

Тобто, Ірпінська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області не порушувала права позивача.

Крім того, суд не погоджується з доводами позивача, що присами статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що платники податку на додану вартість подають податкові декларації виключно в електронній формі, оскільки у відповідності до пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України у разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Відповідно до пункту 49.3 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Враховуючи вказані норми Податкового кодексу України та той факт, що податковий орган не приймав від позивача податкову звітність в електронній формі, позивач не був позбавлений права подати податкову звітність за квітень 2016 року шляхом визначеним підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності своїх дій не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.