Справа № 815/5054/16
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/5054/16

Справа № 815/5054/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року 11год. 32 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ “ІПГ “МАЙСТЕР”” до Одеської митниці ДФС, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ДКСУ в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ТОВ “ІПГ “МАЙСТЕР”” до Одеської митниці ДФС, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ДКСУ в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов’язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд:

Представник відповідача - Одеської митниці ДФС, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, в тому числі посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях по справі, обгрунтовуючи тим, що у разі повернення надміру сплачених грошових забов’язань з податку на додану вартість, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду, відповідач пояснив, що Одеською митницею ДФС було направлено проект запиту до митних органів Китайської республіки та ДФС України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, письмових заперечень по справі не надавав.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, згідно ч.6 ст.128 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачем, митною декларацією від 03.12.2015 року №500060702/2015/008312 до митного оформлення заявлено товар «волокна штапельні синтетичні», який надійшов на адресу ТОВ «ІПГ Майстер» (ЄДРПОУ 33658179).

Одеською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2015 року №500060702/2015/000011/12. На підставі зазначеного рішення про коригування митної вартості товарів Одеською митницею ДФС був застосований 6-й резервний метод визначення митної вартості товарів, в результаті чого митна вартість товару склала 1, 32 дол. США/кг. проти задекларованої вартості 1, 292618 дол. США/кг. за 1 методом – ціною контракта. Внаслідок коригування митницею митної вартості товарів позивачем було надміру сплачено до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 3721, 59 грн.

Не погоджуючись з рішенням Одеської митниці ДФС №500060702/2015/000011/2 від 05.12.2015 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ІПГ “Майстер” до Одеської митниці ДФС про признання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі №815/7276/16 адміністративний позов ТОВ “ІПГ “Майстер” задоволено. Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060702/2015/000011/2 від 05.12.2015 року визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначене рішення набрало законної сили 13.07.2016 року (а.с 13-21). Відповідно до п. 2 ст. 13 ЗУ Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов’язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об’єднаннями на всій території України.

Надміру сплачені митні та інші платежі це сума коштів, що з різних причин внесена понад розмір, установлений законодавством (п. 1.2 Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженого наказом Міністерством фінансів України, Державної митної служби України від 24.01.2006 №25/44)

Згідно ст.43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (п. 43.1). Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п.43.3). Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобовязань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (п. 43.4). Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (п.43.5). Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (п.43.6).

Відповідно до приписів ст 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України (ч.1). Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.3). Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку (ч.4). Повернення не здійснюється: 1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень; 2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України (ч.8).

До суду відповідачем не надано жодного належного доказу, що у позивача наявна заборгованість зі сплати податків, зборів, та обов’язкових платежів.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Одеської митниці ДФС із заявою від 09.08.2016 року (вих. №513/8447) про повернення надміру сплачених митних платежів. 11.08.2016 року відповідачем під розпис у ТТН КСД №974666 було отримано зазначену заяву, проте відповіді не находило, кошти на рахунок позивача не повернуто.

Зазначена заява підписана директором ТОВ «ІПГ »Майстер», при цьому зазначено причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, напрям перерахування коштів. До заяви додано копію постанови суду від 12.04.2016 року, роздруківку ЕМД № 500060702/2015/008447 від 08.12.2015 року, копію скасованого рішення №500060702/2015/000011/2 від 05.12.2015 року про коригування митної вартості товарів, копії платіжних доручень та копію довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів №780 від 05.08.2016 року. Заяву подано не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України

Таким чином, заяву ТОВ «ІПГ »Майстер» про повернення платежів від 09.08.2016р. (вих. № 513/8447) до Одеської митниці ДФС подано з дотриманням п. 1 розділу ІІІ Порядку №618.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 618 передбачено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Згідно п.п. 2- 4, п. 6 розділу ІІІ Порядку № 618, заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум (п.2). Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п.3). Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України (п.4). Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (п.6)

Відповідно до пункту 7 розділу III Порядку №618 висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Згідно із пунктом 11 розділу III Порядку №618 за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 03.11.2015 р. №826/1661/14.

Відповідно до п. 7, п.8 Порядку №1146, після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань (крім грошових зобовязань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку (п.7). У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (п.8).

Згідно з ч. 2 ст 45 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

З вказаних вище приписів вбачається, що платник податків у наданий законодавством строк (1095 днів) має право звернутися до контролюючого органу із заявою про повернення помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів. Митний орган, в свою чергу, зобов'язаний перевірити обґрунтованість повернення заявлених сум та підготувати або висновок про повернення, або письмову обґрунтовану відповідь про відсутність підстав для повернення коштів.

Згідно матеріалів справи, позивачем дотримано вищевказані вимоги щодо надання до митниці заяви про повернення надмірно сплачених коштів в порядку, передбаченому Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Виходячи зі змісту порядку відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

Верховний Суд України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14), 12 листопада 2014 року (справи №№ 21-268а14, 21-391а14), 25 листопада 2014 року (справа № 21-338а14), від 03 листопада 2015 року (справи №21-422а15) зазначив, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. При цьому, у постанові від 03 листопада 2015 року №21-2220а15 Верховний Суд України вказав, що у випадку необґрунтованої відмови митного органу у здійсненні митного оформлення товару та надмірною у зв'язку із цим сплатою декларантом митних платежів, належним способом захисту є зобов'язання митницю скласти та надати управлінню ДКСУ висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Встановлені у справі обставини свідчать, що надмірна сплата митних платежів відбулась внаслідок помилки митного органу у зв'язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару, скасованого на підставі рішення у справі №815/7276/15. Крім того, позивач звернувся до митного органу із заявою про повернення надміру сплачених митних платежів у встановленому порядку.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача, станом на день розгляду справи Одеською митницею ДФС висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області щодо надмірно сплачених сум митних платежів, які підлягають поверненню з бюджету на користь позивача не подано.

Порядком № 1146 регламентуються взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС.

При цьому Одеська митниця ДФС є територіальним органом Державної фіскальної служби України та відповідно до пп.3, 4 Порядку № 618, який є чинним, перевіряє наявність коштів на відповідному рахунку шляхом вивчення відповідності заявлених до повернення платником податків сум коштів.

Наведене вказує на неправомірність відмови митного органу у поверненні товариству надмірно сплачених митних платежів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 територіальні органи Міністерства доходів і зборів було реорганізовано шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби, з огляду на що відповідно до статті 55 КАС України правонаступником Південної митниці Міндоходів є Одеська митниця ДФС.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Таким чином, на підставі ст.ст.10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними, а вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач не довів законності та обгрунтованості прийнятого ним рішення.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов’язковим до виконання.

Згідно ч.2 ст. 14 КАС України 2. постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Беручи до уваги постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.16р. по справі №815/7276/16 про задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю “ІПГ “Майстер” до Одеської митниці ДФС про признання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, яке набрало законної сили 13.07.2016 року.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ “ІПГ “Майстер” є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно п.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, прийняття рішення щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та зобов’язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є правом суду. Вказана норма не передбачає обов'язку судом в разі наявності про це заяви сторони встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення.

Позивачем не було надано доказів щодо не виконання відповідачем рішення суду саме в цій справи. Суд зазначає, що ст. 267 КАС України встановлює повноваження суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання.

Проте позивачем не було надано доказів щодо існування зазначених обставин.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість зазначеної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ТОВ “ІПГ “МАЙСТЕР”” до Одеської митниці ДФС, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ДКСУ в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов’язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Стягнути з Одеської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» (код ЄДРПОУ 39441717) судові витрати у розмірі 1378 грн. (тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Суддя О.М. Тарасишина