Справа № 2а-8790/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 вересня 2011 року 14:25 № 2а-8790/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Паньків В. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Найково-дослідний нститут "СИНТЕКО"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі
провизнання діїй протиправними, зобов'язання вчинити дії
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06.09.2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут «СИНТЕКО», звернувся до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва про визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва щодо відмови у прийнятті та невизнання документів податкової звітності ТОВ «НДІ «СИНТЕКО», а саме: податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011р., додатку №5 (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів) до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011р., додатку №1 (розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додатну вартість) до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011р.; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі м. Києва прийняти та визнати як документи податкової звітності, подані ТОВ «НДІ «СИНТЕКО» документи: податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2011р., додаток №5 (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів) до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011р. додаток №1 (розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додатну вартість) до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011р. (з урахуванням уточнення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що ДПІ у Печерському районі м. Києва порушено положення п.49.11 Податкового кодексу України, оскільки повідомлення від 19 квітня 2011 року направлено поштою лише 10 травня 2011 року, тобто через 21 календарний день. Також, Позивач зазначає, що податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2011 року ТОВ «НДІ «СИНТЕКО»сформовано з використання програмного забезпечення «Системи формування та подання до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку податкової звітності»версія 1.29.9. від 15.03.2011 року.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача проти позову заперечував та пояснив, що в декларації, яку було подано Відповідачем не було заповнено всіх рядків, Листом від 19.04.2011 р. ДПІ у Печерському районі м. Києва повідомив Позивача, що подана декларація не може бути прийнята та запропоновано подати нову декларацію.

Відповідач наполягає на відмовлені в задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 18.04.2011 р. ТОВ «Науково-дослідний інститут «СИНТЕКО»подало до ДПІ у Печерському районі м. Києва декларацію з податку на додану вартість з додатком №5. Дана декларація була зареєстрована в ДПІ у Печерському районі м. Києва за №164838 та додаток №5 за №164840.

ДПІ у Печерському районі м. Києва направила на адресу ТОВ «Науково-дослідний інститут «СИНТЕКО»лист від 19.04.2011 р. № 16038/10/28-611 про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року, який надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В матеріалах справи міститься реєстр згрупованих рекомендованих листів, що пересилається в межах України від 10.05.2011 р. №27 зазначено ТОВ «Науково-дослідний інститут «СИНТЕКО», що підтверджує направлення Позивачу вищезазначеного листа.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Пунктом 48.3 статті 48 ПК України передбачено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно пункту 48.4 статті 48 ПК України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Відповідно до пп. 49.8 ст.49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації , крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів , що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У відповідності до п. 49.11 ст. 49 ПК України У разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону п. 45.5 ст. 46 ПК України форма податкової декларації встановлюється центральним органом державної податкової служби за погодження з Міністерством фінансів України та вимог пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

З метою забезпечення застосування пункту 201.15 статті 201 розділу V Податкового кодексу України наказом ДПА України від 25.01.2011 N 41 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 N 197/18935 (далі - Наказ N 41), затверджені форми податкової звітності з податку на додану вартість та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість.

На підставі ст. 47 ПК України, де передбачено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

З аналізу матеріалів справи та норм Закону, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню.

Крім того, як встановлено судом та не спростовується Позивачем, ним не було подано повторно податкову декларацію з заповненням всіх рядків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук