Справа № 214/5504/16-а
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5504/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2016 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку та виплаті щомісячного довічного утримання судді у відставці, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом 29.09.2016 року, уточнивши вимоги, просила суд визнати протиправними дії Криворізького центрального об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплаті їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язати відповідача перерахувати розмір раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 22.01.2015 року до 08.06.2016 року; виплатити їй недоплачену суму довічного грошового утримання судді у відставці без обмежень у повному обсязі; стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказала, що постановою Верховної Ради України від 25.12.2014 року та наказом голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2015 року її було відраховано зі штату суддів у зв'язку з виходом у відставку. На обліку в Криворізькому центральному УПФУ Дніпропетровської області вона перебуває з 22.01.2015 року та по теперішній час і отримує довічне грошове утримання судді у відставці. У зв'язку зі збільшенням з розміру заробітної плати працюючого судді, з відповідною заявою про здійснення перерахунку розміру раніше призначеного їй грошового утримання судді у відставці 30.06.2016 року вона звернулася до відповідача, проте в здійсненні перерахунку за період до 08.06.2016 року їй було відмовлено з посиланням на відсутність для цього підстав в контексті застосування положень п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VII. Вважаючи відмову відповідача безпідставною, а дії протиправними, за захистом своїх майнових прав та інтересів вона звернулась до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно позиції представника відповідача, викладеної в письмових запереченнях, пред'явлені вимоги Криворізьке центральне об'єднане УПФУ Дніпропетровської області не визнало, зазначивши, що дійсно з 22.01.2015 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Криворізькому центральному УПФУ Дніпропетровської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. 30.06.2016 року позивач звернулася до управління із заявою щодо перерахунку раніше призначеного їй розміру грошового утримання, починаючи з 22.01.2015 року, проте в здійсненні такого перерахунку їй було відмовлено, оскільки з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 06.06.2016 року № 4-рп/2016 з 08.06.2016 року не підлягають застосуванню ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VII, перерахунок здійснюється лише після 08.06.2016 року. Стосовно здійснення перерахунку за минулий період, то відповідач не вбачав правових підстав для його проведення. Посилаючись на те, що позивач із заявою про здійснення перерахунку звернулася 30.06.2016 року, а протягом періоду з 22.01.2015 року по 30.06.2016 року не зверталася, вважає, що строк звернення до суду нею пропущений, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині просив залишити без розгляду.

Суд, дослідивши письмові докази, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Наявними по справі доказами встановлено, що наказом голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2015 року №1-к ОСОБА_2 відраховано зі штату суду у зв'язку з виходом у відставку відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 25.12.2014 року № 59-VІII.

Як вказувала позивач, що також не заперечувалось відповідачем, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Криворізькому центральному УПФУ Дніпропетровської області з 22.01.2015 року та по теперішній час і отримує довічне грошове утримання судді у відставці, маючи стаж роботи на посаді судді з 03.12.1993 року, а також іншої діяльності, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% грошового забезпечення працюючого судді, що підтверджується копією її трудової книжки.

30.06.2016 позивач звернулася до УПФУ із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеного їй розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 22.01.2015 року.

Листом Криворізького центрального УПФУ Дніпропетровської області за № В-111 від 14.07.2016 року в здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 22.01.2015 року по 08.06.2016 року позивачеві відмовлено з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016, яким передбачається можливість здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 08.06.2016 року. Крім того, вважаючи за неможливе застосування положень п.5 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VII, не вбачав підстав для проведення перерахунку за період з 22.01.2015 року до 08.06.2016 року.

Суд критично ставиться до посилань представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки судом встановлено, що фактично про порушення своїх прав позивач дізналася з відповіді Криворізького центрального УПФУ Дніпропетровської області від 14.07.2016 року на подану нею 30.06.2016 року заяву стосовно здійснення перерахунку, в той час як до суду звернулася 29.09.2016 року, тобто в межах визначеного ч.2 ст.99 КАС України строку.

Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За загальним правилом, установленим ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній в Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці інших попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій),від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 Конституції України установила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, Конституційний Суд України в п.7 Рішення від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004 акцентує увагу на тому, що норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист, встановлені Законом України "Про судоустрій та статус суддів", не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Надання суддям передбачених законом пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від грошових доходів суддів та від бюджетного фінансування, у зв'язку з чим при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Складовою цих гарантій відповідно до ч.1 ст.130 Конституції України є обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Розділом Х Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ( в редакції, чинній на момент виникнення спірним правовідносин), визначено статус судді у відставці. Зокрема, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання (ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", яким викладено в новій редакції всі положення Закону України від 7 липня 2010 року N 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

Так, відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма була прийнята, однак практично не реалізована, оскільки відповідно до Закону України №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» вказана частина набула нового змісту, а саме: 1) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; 2) вилучено речення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно п.5 Прикінцевих положень вказаного Закону, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року взагалі скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до, зокрема, Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 126 Закону передбачено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Зазначений конституційний принцип знайшов відображення і в положеннях Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд". Так, у п.п.8, 11 ч.4 ст.48 цього Закону зазначено, що незалежність судді, у тому числі, забезпечується його належним матеріальним і соціальним забезпеченням та правом на відставку.

Крім того, ч.6 ст.126 вказаної норми передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у рішеннях Конституційного Суду України (зокрема, у рішеннях від 03.06.2013 року N 3-рп/2013 (Рішення N 3-рп/2013), від 22.05.2008 року N 10-рп/2008, від 11.11.2005 року N 8-рп/2005) та від 08.06.2016 року № 4-рп/2016.

Між тим, положеннями ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України №213-VIII від 02.03.2015 року, якими установлено обмеження рівня матеріального забезпечення суддів у відставці, а також прикінцевими положеннями Закону суттєво порушуються конституційні гарантії суддів, в тому числі й позивача ОСОБА_2, оскільки вони суперечать ст.ст.8,21, 22 Конституції України.

Крім того, «Прикінцеві положення» Закону носять загальний характер, прийняті під умовами неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах і фактично не скасовують норми ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Аналізуючи наведені положення, суд приходить до висновку, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому, законодавством не обмежено розмір довічного грошового утримання судді у відставці розміром грошового утримання працюючого судді, діючим на дату призначення судді у відставці грошового довічного утримання, а тому у разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з'являється право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в той час як у пенсійного органу - обов'язок здійснити відповідний перерахунок.

На неконституційності дій та рішень стосовно обмеження прав суддів на здійснення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці також акцентує увагу Конституційний Суд України в своєму рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, де вказано, що застосуванню підлягає саме ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання"; не підлягають застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Посилання відповідача на неможливість проведення перерахунку за попередній період до 08.06.2016 року суд вважає необґрунтованими та такими, що ґрунтуються виключно на суб'єктивному тлумаченні норм матеріального права та висновків Конституційного Суду України, що регулюють порядок здійснення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та не можуть вважатись за належну правову підставу для відмови в здійсненні такого перерахунку.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення ст.19 Конституції України, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст.ст. 8, 19, 22, 126 Конституції України, а також ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), у зв'язку з чим, рішення відповідача від 14.07.2016 року про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є таким, що порушує права та інтереси позивача і суперечить Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги із визнанням протиправними дій Криворізького центрального об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області щодо відмови перерахунку ОСОБА_2 суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зобов'язанням відповідача перерахувати та виплатити їй щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 82 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді за період з 22.01.2015 року по 08.06.2016 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, обставини здійснення відповідачем в добровільному порядку перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 08.06.2016 року є свідченням визнання права позивача на можливість здійснення такого перерахунку та не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог щодо здійснення перерахунку за попередній період, який не охоплений проведеним перерахунком.

Вирішуючи питання стосовно виконання ухваленого судом рішення, керуючись вимогами п.1 ч.2 ст.256 КАС України, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання постанову суду в частині присудження сум не виплаченого ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах суми виплат за 1 (один) місяць з огляду на не заявлення позивачем вимог щодо стягнення суми боргу присудженої пенсії та не встановлення конкретного розміру таких сум.

Крім того, в порядку ч.1 ст.267 КАС України суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням постанови суду шляхом зобов'язання Криворізького центрального об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області подати в місячний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили звіту про його виконання.

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ст.94 КАС України з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9-11, 71, 86, 94, 159-163, 186, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку та виплаті щомісячного довічного утримання судді у відставці, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, з урахуванням раніше виплачених сум, за період з 22.01.2015 року по 08.06.2016 року.

Допустити до негайного виконання стягнення на користь ОСОБА_2 пенсії за віком в межах суми щомісячних виплат за 1 (один) місяць.

Зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подати в місячний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили звіт про його виконання.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту отримання її копії через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 КАС України.

Суддя О.І. Євтушенко