Справа № 524/4211/15-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/50822/15

К/800/3405/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області (далі - Виконавчий комітет) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за касаційною скаргою позивачки на судові рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2015 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року та 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з Виконавчого комітету на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 березня 2006 року по 12 травня 2015 року.

Посилалася на те, що при звільненні, яке мало місце 22 березня 2006 року з нею не був проведений повний розрахунок, зокрема не була виплачена частина заробітної плати утримана на сплату профспілкових внесків з 1 січня 2003 року по 22 березня 2006 року, що становить 236,12 грн. Рішенням автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області зазначений борг стягнуто.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2015 року в задоволення позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності вини власника при розрахунку зі звільненим працівником.

Не погоджуючись з такими рішенням, ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, проте ухвалою судді Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу повернуто у зв'язку з не усуненням недоліків, зазначених в судовому рішенні від 31 серпня 2015 року.

Після виправлення недоліків позивачка повторно звернулася з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції.

Ухвалою Харківської апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову суду без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_4, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами попередніх інстанцій, просить рішення судів скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що ухвалу від 31 серпня 2015 року про залишення апеляційної скарги вона не отримувала взагалі, тому не могла виправити недоліки, зазначені в ній, тому посилання суду на положення статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставні, оскільки ця норм регламентує порядок вручення судових повісток.

Щодо рішень судів про відмову в задоволенні позову по суті позовних вимог, то суди не звернули увагу на те, що порушення трудового законодавства допущено саме з вини роботодавця, який незаконно відраховував від заробітної плати профспілкові внески.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог, викладених у частині першій статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

У випадку не виконання вимог зазначеного Закону наступає відповідальність, передбачена статтею 117 цього Кодексу, згідно якої у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналізуючи наведені норми Закону, Верховний Суд України в постанові від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) вказав на те, що обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП.

Тобто, підставою відповідальності власника або уповноваженого ним органу є склад правопорушення, який включає два юридичні факти - порушення строків розрахунку при звільненні та вина власника чи уповноваженого ним органу.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 22 березня 2006 року ОСОБА_4 звільнено з посади головного спеціаліста служби у справах неповнолітніх Виконавчого комітету. При звільненні були виплачені всі суми, що їй належали.

У липні 2014 року вона звернулася з позовом до Виконавчого комітету, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо утримання із заробітної плати в період з 19 вересня 2001 року по 22 березня 2006 року профспілкових внесків. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено і стягнуто на її користь 236,12 грн.

Виходячи із встановлених обставин та норм права, суди першої і апеляційної інстанції прийшли до обґрунтованого висновку про відсутність вини відповідача у несвоєчасному розрахунку позивачки при звільненні, тому що кошти, які були стягнуті на її користь судовим рішенням у квітні 2015 року не входили до сум, що належали їй при звільненні.

Доводи касаційної скарги висновок судів у цій частині не спростовують.

Щодо вимог про незаконність ухвали судді апеляційного суду від 16 листопада 2015 року про повернення апеляційної скарги, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 6.6.3. Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17 грудня 2013 року № 174, копії ухвал про залишення заяви/скарги без руху та кінцеві судові рішення надсилаються рекомендованим листом. Якщо в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху вказано, що протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа повинна усунути вказані в судовому рішенні недоліки, то копія такої ухвали надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як свідчать матеріали справи, ухвала апеляційного суду від 31 серпня 2015 року направлена рекомендованим листом з повідомленням за адресою, яка вказана в позовній заяві, тобто судом виконані вимоги зазначеного нормативно-правового акта.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а судові рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2015 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року, від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман