Справа № 810/2987/16
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2016 року Справа № 810/2987/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області, третя особа - Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області, третя особа - Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про визнання протиправними та скасування чотирьох рішень відповідача (про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки), а саме: від 15.07.2016 № 4, від 15.07.2016 № 5, від 15.07.2016 № 6 та від 15.07.2016 № 7.

Зазначеними рішеннями контролюючий орган скасував дію чотирьох рішень Відділу містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації, якими позивачу було надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на чотири окремих обєкта будівництва з тих підстав, що, на думку посадових осіб відповідача, територіальний орган архіте5крути і будівельного контролю видав ці чотири рішення неправильно, адже містобудівні умови та обмеження повинні бути видані на об'єкт будівництва - житловий комплекс у цілому.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняті відповідачем рішення є незаконними, адже ґрунтуються на неправильній оцінці проектної документації обєктів будівництва та порушують вимоги статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо чинності виданих містобудівних умов та обмежень до завершення будівництва об'єкта. Позивач стверджував, що обєкти будівництва уявляють собою чотири окремих житлових будинки, хоча й розташовані на одній земельній ділянці, будівництво кожного з цих будинків здійснюється за окремою проектною документацією, на підставі окремих декларацій про початок виконання будівельних робіт.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином.

У призначений день і час до суду зявився представник позивача. Представники відповідача та третьої особи до суду не зявились.

Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, надіслав клопотання, в якому просив відкласти судовий розгляд з тих підстав, що спеціаліст відділу правової роботи, який представляє інтереси відповідача у цій справі, у цей день представляє інтереси відповідача в іншій справі, яка розглядається в Окружному адміністративному суді міста Києва.

Суд визнав неявку представника Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області такою, що сталася без поважних причин, адже відповідач має у своєму складі не одного спеціаліста, а юридичну службу - відділ правової роботи і не позбавлений права уповноважити іншого юриста чи іншого штатного спеціаліста представляти інтереси цього субєкта владних повноважень у суді.

Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації явку уповноваженого представника до суду також не забезпечив, про причини неприбуття представника суд не повідомив.

За таких обставин суд на підставі положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України розпочав розгляд справи за відсутності представників відповідачів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідачі відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень до суду не надіслали. Таким чином, справа розглядалась судом за наявними в ній матеріалами і доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи факт неявки в судове засідання представників відповідача та третьої особи, а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експертів суд, керуючись положеннями частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, постановив про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

Дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_2 є замовником будівництва багатоквартирних житлових будинків за адресами: вул. Одеська, 40, 42, 44 та вул. Заміська, 1, с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 1,5001 га (кадастровий номер 322248001:01:023:0047).

У лютому 2015 року Відділ містобудування і архітектури Києво-Святошинської райдержадміністрації чотирма рішеннями видав позивачу містобудівні умови та обмеження забудови вказаної земельної ділянки, а саме: від 24.02.2015 № 28/2015 по вул. Одеській, 42; від 24.02.2015 № 27/2015 по вул. Одеській, 44; від 24.02.2015 № 29/2015 по вул. Одеській, 40; від 24.02.2015 № 30/2015 по вул. Заміській, 1.

У квітні 2015 року позивач подав до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області чотири декларації про початок виконання будівельних робіт, які зареєстровані 24.04.2015 за № КС80, № КС86, № КС82 та № КС87.

Як зясував суд, обєкти будівництва уявляють собою чотири окремих житлових будинки, які розташовані на одній земельній ділянці. будівництво кожного з цих будинків здійснюється за окремою проектною документацією, на підставі окремих декларацій про початок виконання будівельних робіт.

Суд під час судового розгляду також встановив, що посадові особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області перевірку позивача не здійснювали, висновки і рішення відповідача ґрунтуються на даних планової перевірки у порядку нагляду підпорядкованого органу - Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.

На думку посадових осіб відповідача, Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації видав позивачу містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме:

пункту 4.2 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва";

Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109;

пункту 8 частини першої статті 1, частини другої статті 5, частин першої та другої статті 6, частини першої статті 7, статей 17, 19, 24, 29, 33 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За наслідками перевірки головний інспектор будівельного нагляду Департаменту ДАБІ у Київській області ОСОБА_3 прийняв чотири рішення, а саме:

від 15.07.2016 № 4, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.02.2016 № 30/2015;

від 15.07.2016 № 5, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.02.2016 № 29/2015;

від 15.07.2016 № 6, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.02.2016 № 28/2015;

від 15.07.2016 № 7, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.02.2016 № 27/2015.

Як вже зазначалось, підставою для скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки став висновок посадової особи відповідача про те, що Відділ містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації незаконно видав чотири рішення, якими затвердив містобудівні умови та обмеження окремо на кожний об'єкт будівництва, адже, на думку відповідача, повинен був видавати такі містобудівні умови та обмеження на об'єкт будівництва - житловий комплекс у цілому.

Не погоджуючись з наказами відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України від 17.02.2011 № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі Закон № 3038-VI).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно з визначенням, наданим в абзаці третьому частини першої статті 4 Закону № 3038-VI об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Приписами пункту 3.8 ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" також визначено, що комплекс (будова) - сукупність будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури, об'єднаних цільовим призначенням, зведення яких здійснюється, як правило, за єдиною проектною документацією.

Із змісту наведених визначень вбачається, що обєктами будівництва є як окремі будинки, так і їх сукупність (комплекс), об'єднані цільовим призначенням, зведення яких здійснюється, як правило, за єдиною проектною документацією, а містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки можуть стосуватися як окремих будинків, так і так і їх сукупності (комплексів).

Основна мета містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки нормативне встановлення вимог до конкретного обєкта будівництва, зокрема, щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення тощо.

Положеннями статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника.

В силу приписів статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта. Зміни до містобудівних умов та обмежень можуть вноситися тільки за згодою замовника.

У справі, що розглядалась суд встановив, що позивач здійснює будівництво чотирьох окремих багатоповерхових житлових будинків у Київській області Києво-Святошинському районі с. Крюківщина по вул. Одеській, 40, 42, 44 та по вул. Заміській, 1. Зведення цих житлових будинків здійснюється за проектною документацією, розробленою на кожний будинок окремо. Декларації про початок виконання будівельних робіт зареєстровані в Департаменті ДАБІ в Київській області на кожний будинок окремо. Оскільки перелічені будинки не будуються на підставі спільної проектної документації і є окремими обєктами будівництва, вони не можуть вважатися єдиним житловим комплексом.

У той же час, суд зазначає, що питання класифікації вказаних обєктів будівництва як окремих будинків або їх сукупності (комплексу) у контексті надання містобудівних умов та обмежень має значення лише з точки зору вимог до кожного з обєктів будівництва, зокрема, щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення тощо. Зі змісту оспорюваних рішень убачається, що жодних порушень за цими ознаками відповідач не встановив.

Суд також зазначає, що видача уповноваженим органом містобудування та архітектури забудовнику містобудівних умов та обмежень за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, який за юридичними наслідками відноситься до правоконстатуючих актів, є адміністративним актом разового застосування, який вичерпує свою дію одночасно з його прийняттям (констатацією певного факту) і не може бути скасованим.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, доказів понесення інших судових витрат суду не надав. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області, а саме:

від 15.07.2016 № 4, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.02.2016 № 30/2015;

від 15.07.2016 № 5, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.02.2016 № 29/2015;

від 15.07.2016 № 6, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.02.2016 № 28/2015;

від 15.07.2016 № 7, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.02.2016 № 27/2015.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 2204 (дві тисячі двісті чотири) гривень 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.