Справа № 824/379/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/379/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача Савчук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом малого приватного підприємства «ПППМ» до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Мале приватне підприємство «ПППМ» звернулось до суду з позовом до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови №15/16/1024-1.20/2-1252 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11 травня 2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на дію мораторію щодо проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності. Зазначає, що Держархбудінспекція та управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області належать до переліку контролюючих органів, які мають право на проведення перевірки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за виключенням випадків, передбачених пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ.

Вказує, що оскільки відповідачем не було своєчасно повідомлено мале приватне підприємство «ПППМ» про проведення планової перевірки відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», то відповідно до статті 5 цього Закону позивач мав право не допускати відповідача до здійснення перевірки.

Також позивач в обґрунтування позову зазначає, що акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкт будівництва було складено 28 квітня 2016 року, а не в день недопуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкт «Будівництво групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом за адресою: вул. Немирівська, м. Чернівці» - 18 квітня 2016 року.

Позивач вважає, що призначення перевірки малого приватного підприємства «ПППМ» в період дії мораторію на проведення перевірок контролюючими органами є протиправним, а тому постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Наголосив на відсутні у відповідача підстав для проведення перевірки, дії мораторію на проведення перевірок контролюючими органами та неналежному повідомленні про проведення перевірки. Просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Поряд з цим від нього до суду надійшли заперечення проти позову у письмовій формі. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю. Посилався на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області діяло в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення особи, яка прибула в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що мале приватне підприємство «ПППМ» є юридичною особою, ідентифікаційний код якої 14263200, місце знаходження: вул. Гайдара Аркадія, 1Е, м.Чернівці, 58000.

08 квітня 2016 управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області листом №8/16 повідомило мале приватне підприємство «ПППМ» про здійснення планової перевірки.

Вказувало, що відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 6 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, на підставі наказу Держархбудінспекції «Про затвердження плану перевірок об'єктів будівництва на ІІ квартал 2016 року» №183 від 28 березня 2016 року, посадовими особами управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області з 18 квітня 2016 року по 29 квітня 2016 року буде проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час здійснення будівельних робіт з будівництва групи багатоквартирних житлових будинків з підземним паркінгом за адресою: вул. Немирівська в м. Чернівці.

Також відповідач повідомляв позивача, що планову перевірку буде розпочато о 12-00 год. 18 квітня 2016 року за адресою: вул. Немирівська в м. Чернівці.

Просив позивача або уповноважену особу позивача прибути 18 квітня 2016 року о 10-00 год. в управління, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 11.

Повідомлення про проведення перевірки було отримано позивачем 15 квітня 2016 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні.

18 квітня 2016 року посадовими особами відповідача був здійснений вихід на об'єкт будівництва «Будівництво групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом за адресою: вул. Немирівська, м. Чернівці». Однак представники позивача на об'єкті будівництва були відсутні. Тобто, фактично відповідач не був допущений до проведення перевірки, що позивачем визнавалось.

З 18 квітня 2016 року по 28 квітня 2016 року до відповідача від позивача не надходило жодних листів з приводу можливості проведення указаної перевірки.

28 квітня 2016 року посадові особи управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області склали акт про недопущення посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій.

Зокрема, в акті зафіксовано, що 18 квітня 2016 року позивач не надав доступу для здіснення планової перевірки на об'єкті «Будівництво групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом за адресою: вул. Немирівська, м. Чернівці», чим порушив положення пункту 1 частини четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункту 1 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553.

У зв'язку з недопущенням позивачем до перевірки посадових осіб управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, 28 квітня 2016 року відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Зі змісту протоколу та припису вбачається встановлення відповідачем факту недопущення позивачем посадових осіб відповідача до об'єкту будівництва для проведення планової перевірки, а також ненадання необхідних документів для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що є порушенням пункту 1 частини четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункту 1 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553.

Указаним приписом відповідач вимагав усунути встановленні порушення шляхом допущення посадових осіб відповідача на об'єкт будівництва та надати документи, необхідні для проведення перевірки. Термін виконання - 27 травня 2016 року.

28 квітня 2016 року відповідач направив рекомендованим листом на адресу позивача акт, протокол та припис від 28 квітня 2016 року, а також повідомив про розгляд 11 травня 2016 року о 10 год. 00 хв. справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності за адресою: м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 11.

Про отримання указаних документів позивач не заперечував, як і не заперечував те, що йому було відомо про розгляд 11 травня 2016 року справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

11 травня 2016 року управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області винесено постанову №15/16/1024-1.20/2-1252 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою керівника малого приватного підприємства «ПППМ» ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини шостої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 14500,00 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням суб'єкта владних повноважень, мале приватне підприємство «ПППМ» звернулось до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності регулює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Відповідно до частини першої статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 41 Закону №3038-VI, вимоги якого за твердженням відповідача порушив позивач, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Крім цього, згідно положень частини четвертої статті 41 Закону №3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки також мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок №553).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Органи державного архітектурно-будівельного контролю проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку. Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на п'ять робочих днів.

Згідно пункту 9 Порядку №533 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Підпунктом 1 пункту 11 Порядку №533 визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Крім цього, згідно положень пункту 11 Порядку №533 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю також мають право складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ін.

Згідно пункту 14 Порядку № 553, вимоги якого за твердженням відповідача також порушив позивач, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт.

Отже, наведені норми свідчать про те, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють планові перевірки суб'єктів містобудування на предмет дотримання ними під час здійснення будівництва вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та інших нормативних актів, що регулюють даний вид діяльності та під час здійснення такого контролю мають право безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню. Суб'єкт містобудування щодо якого здійснюється відповідна перевірка (контроль), в свою чергу, зобов'язаний дотримуватись вимог закону, що регламентують порядок проведення таких перевірок та у разі дотримання посадовими особами порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю допустити їх до проведення перевірки, подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Між тим, всупереч зазначеним положенням, позивач не допустив посадових осіб управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області для проведення планової перевірки на об'єкт будівництва «Будівництво групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом за адресою: вул. Немирівська, м. Чернівці».

При цьому, як вбачається з обставин справи, така перевірка мала бути проведена на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №183 від 28 березня 2016 року «Про затвердження перевірок об'єктів будівництва на ІІ квартал 2016 р. в частині проведення планової перевірки на малому приватному підприємстві «ПППМ».

Не погоджуючись з указаним наказом, мале приватне підприємство «ПППМ» оскаржило його в судовому порядку.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року, в позові малого приватного підприємства «ПППМ» відмовлено.

Відповідно до пункту 16 Порядку №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Згідно пункту 17 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Пунктами 19 та 21 Порядку №553 передбачено, що припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2016 року працівники управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області склали акт про недопущення посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій.

Поряд з цим, у зв'язку з недопущенням позивачем до перевірки посадових осіб управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, 28 квітня 2016 року відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Зазначені документи направлялись управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області на адресу місцезнаходження позивача.

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», визначає Порядок накладання штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року №244 (далі - Порядок №244).

Згідно пункту 9 Порядку №244 про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, які згідно з функціональними обов'язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль (далі - уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю), складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до пункту 10 Порядку №244 уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис суб'єкту містобудування, що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого суб'єкта містобудування.

Як уже зазначалось, крім акта перевірки відповідачем було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28 квітня 2016 року.

Відповідно до пункту 16 Порядку №244 справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Згідно пункту 17 Порядку №244 справа може розглядатися за участю суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб.

Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Неприбуття суб'єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пункту 19 Порядку №244 доказами у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність відповідного суб'єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені дані встановлюються на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі потреби - на підставі пояснень суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, свідків, а також інших документів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №244 належним підтвердженням факту надіслання документів є розрахунковий документ відділення поштового зв'язку щодо оплати послуг з доставки рекомендованої поштової кореспонденції (копія квитанції та рекомендованого повідомлення про отримання поштового відправлення додається).

Надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб'єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб'єктом містобудування.

Відтак, позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у відповідності до наведених приписів, що ним не заперечувалось, як і фактично не заперечувалось дотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що у зв'язку із недопущенням посадових осіб управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області для проведення планової перевірки на об'єкт «Будівництво групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом за адресою: вул. Немирівська, м. Чернівці», 11 травня 2016 року відповідачем винесено постанову №15/16/1024-1.20/2-1252 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини шостої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 14500,00 грн.

Так, відповідно до пункту 2 частини шостої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Станом на 11 травня 2016 року мінімальна заробітна плата в Україні згідно Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» становила 1450,00 грн.

За наведених вище обставин, враховуючи указані норми права та беручи до уваги те, що позивачем визнавався факт недопущення ним посадових осіб відповідача до проведення планової перевірки об'єкта будівництва, суд приходить до висновку про те, що управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області при прийняті оскаржуваного рішення діяло правомірно, тобто на підставі, у межах повноважень та спосіб, передбачені діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством.

Водночас, в обґрунтування таких своїх дій та в обґрунтування даного позову позивач вказував на дію мораторію щодо проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності. Посилався на пункт 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 №71-VІІІ, а саме на те, що контролюючі органи, зокрема і управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, можуть проводити позапланову перевірку виключно з дозволу Кабінету Міністрів України.

Однак, такі доводи позивача є безпідставними, виходячи з наступного.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VII від 16 січня 2014 року доповнено статтею 31 (згідно із Законом України від 31 липня 2014 року №1622-VII), якою встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

На виконання наведеної статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13 серпня 2014 року №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», якою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців (далі- Перелік №408), до якого входить і відповідач.

Проте період, протягом якого відбуватимуться перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, залишився таким як у Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №719-VII - протягом серпня - грудня 2014 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28 грудня 2014 року установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

З аналізу наведених норм вбачається, що Законом №719-VII обмежено перевірки підприємств контролюючими органами, перелік яких затверджений Переліком №408, протягом включно серпня 2014 року - червня 2015 року, при цьому ці обмеження не стосуються Державної фіскальної служби України, мораторій на перевірки якої було введено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28 грудня 2014 року.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до завдань Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо реалізації державної політики у сфері містобудівної діяльності, суд дійшов висновку, що відповідач у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного, суд вважає, що приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону №71-VІІІ від 28 грудня 2014 року не можуть поширюватись на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Також суд звертає увагу позивача і на те, що 28 грудня 2014 року законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме: 1) Закон №71-VIII (пункт 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України; 2) Закон №76-VIII (пункт 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок Державною архітектурно-будівельною інспекцією України регулювались саме пунктом 8 Прикінцевих положень Закону №76-VIII від 28 грудня 2014 року, а не Законом №71-VIII від 28 грудня 2014 року, і в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року.

Відтак, дія зазначеного мораторію закінчилась 01 липня 2015 року.

З обставин даної справи вбачається, що планова перевірка у позивача мала бути проведена з 18 квітня 2016 року по 29 квітня 2016 року, тобто після закінчення вказаного законодавчого обмеження, а отже тих порушень вимог закону, на які посилається позивач в обґрунтування позову, відповідачем не допущено.

Таким чином, недопущення посадових осіб управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області до здійснення планової перевірки на об'єкт «Будівництво групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом за адресою: вул. Немирівська, м. Чернівці», є прямим порушенням позивачем пункту 2 частини шостої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду даної справи відповідач - суб'єкт владних повноважень, який заперечував проти позову, довів правомірність оскаржуваного позивачем рішення.

Натомість доводи позивача відносно дії мораторію на проведення перевірок та недотримання відповідачем пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ, з огляду на вищевикладене, є необґрунтованими.

Безпідставним є і твердження позивача в обґрунтування позову про несвоєчасне повідомлення щодо проведення вказаної вище перевірки з посиланням при цьому на частину четверту статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Так, відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Отже, суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до проведення перевірки в тому випадку, якщо він не одержав повідомлення про здійснення планового заходу.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та підтверджувалось самим позивачем, повідомлення про проведення перевірки 18 квітня 2016 року було ним отримано 15 квітня 2016 року.

Оскільки повідомлення про проведення планової перевірки відповідачем направлялось і позивач його отримав, то посилання останнього на порушення суб'єктом владних повноважень названих норм закону - необґрунтовані.

Крім цього, необхідно зазначити про безпідставність посилань позивача в обґрунтування позову про складення відповідачем акта про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкт будівництва 28 квітня 2016 року, а не в день допущеного порушення - 18 квітня 2016 року, оскільки такі дії відповідача, з огляду на наведені вище приписи Порядку №553, не є його порушенням та не свідчать про незаконність оскаржуваної постанови.

Таким чином, наведені позивачем в обґрунтування незаконності оскаржуваної постанови доводи - помилкові й безпідставні.

Наявними у справі матеріалами підтверджується, що фактично і не заперечувалось позивачем, дотримання відповідачем при прийняті оскаржуваної постанови вимог Порядку №553 та Поряду №244, а також сам факт порушення - не допуск посадових осіб відповідача до проведення планової перевірки на об'єкті будівництва.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених малим приватним підприємством «ПППМ» позовних вимог.

Керуючись статтями 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 31 жовтня 2016 року.