Справа № 826/69/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Київ К/800/31658/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.03.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013р. у справі за її позовом до Генерального прокурора України, заступника начальника управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Генеральної прокуратури України, заступника начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність відповідачів, яка полягала в неналежному та необ'єктивному розгляді та вирішенні її скарг від 14.06.2012р. та 17.08.2012р., зобов'язання розглянути та вирішити її скарги від 14.06.2012р. та від 17.08.2012р. та надати відповіді по цим скаргам за підписом Генерального прокурора України.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» не надали відповіді на її неодноразові звернення, а отримані відповіді є незрозумілими та підписані неуповноваженими особами. Крім того, посилається на те, що подані нею скарги належним чином не перевірялися, відповіді були надані лише на окремі питання, відмови в задоволенні скарг не були вмотивовані та не було роз'яснено порядок оскарження таких відповідей.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.03.2013р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

В ході розгляду справи судами встановлено, що з серпня 2011 року позивач неодноразово зверталася до Генерального прокурора України із скаргами на рішення прокурора Херсонської області та керівників структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, заступника Генерального прокурора України, які прийняті за результатами розгляду скарг про порушення житлових прав позивача та її малолітніх дітей з боку службових осіб органів прокуратури Херсонської області та необхідністю притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності.

Так, 16.08.2011р. позивач звернулася до Генерального прокурора України із скаргою щодо вирішення житлового питання (а.с. 13-14), яка 16.09.2011р. начальником Головного управління кадрового забезпечення Генеральної прокуратури України була направлена для розгляду прокурору Херсонської області. (а.с. 15).

Листом прокуратури Херсонської області від 20.10.2011р. позивача повідомлено про відсутність підстав для вжиття заходів прокурорського реагування (а.с. 16-17).

10.11.2011р. позивач повторно звернулася до Генерального прокурора України із вимогою вирішити питання щодо перебування на квартирному обліку, розглянути її попереднє звернення та забезпечити їй особистий прийом заступником Генерального прокурора України (а.с. 18-19).

Листом начальника Головного управління кадрового забезпечення Генеральної прокуратури України від 16.12.2011р. позивача повідомлено, що її чоловік - ОСОБА_5 з 15.07.2003р. перебував на квартирному обліку в складі сім'ї з одного чоловіка в загальній черзі та у пільговому списку з правом першочергового отримання житла як працівник прокуратури Комсомольського району м. Херсон. Однак, за даними Херсонської міської ради рішення щодо виділення йому житлової площі та ордер від 01.12.2003р. на заселення у квартиру АДРЕСА_1 в установленому законом порядку не видавався. У зв'язку зі смертю її чоловіка на засіданні виконавчого комітету міської ради від 15.11.2011р. було прийнято рішення про зняття його з квартирного обліку. Таким чином, підстави для вжиття заходів прокурорського реагування відсутні (а.с. 20-21).

12.03.2012р., 14.06.2012р. та 17.08.2012р. позивач зверталася до Генерального прокурора України із повторними скаргами (а.с. 22-25, 29-38, 41-46), які були розглянуті та на які позивачу було надано відповіді від 11.04.2012р., від 12.07.2012р. та від 05.10.2012р. (а.с. 26-28, 39-40, 47-48).

Листом заступника начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України від 05.10.2012р. позивача повідомлено, що за результатами розгляду протесту, винесеного прокуратурою м. Херсона 05.07.2012р., її родину у складі 3 осіб поновлено на квартирному обліку при Херсонській міській раді з 15.07.2003р. за списками загальної черги та пільгової з правом першочергового отримання житла. Крім того, зазначено, що відповідь від 12.07.2012р. правомірно надавалась їй заступником начальника управління Генеральної прокуратури України. Стосовно доводів щодо можливого підроблення ордерів на жилі приміщення та їх видачі службовими особами Херсонської міської ради, то прокуратурою м. Херсон за результатами перевірки з цих питань 24.09.2012р. в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі пункту 2 статті 6 КПК України. Також повідомлено, що стосовно перебування на квартирному обліку відповідно до статтей 3, 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» вона може звернутися безпосередньо до розпорядника інформації виконавчого комітету Херсонської міської ради. Зазначено, що порядок прийому громадян особисто Генеральним прокурором України їй було роз'яснено 14.06.2012р.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачами всі скарги позивача розглянуті та надано відповіді в межах повноважень, факт порушення прав та інтересів позивача не встановлено, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, суди виходили з того, що оскільки скаргу позивача від 14.06.2012р. задоволено частково, а саме, винесено протест на рішення виконкому Херсонської міської ради від 15.11.2011р., її родину поновлено на квартирному обліку, а на скаргу від 17.08.2012р. надано роз'яснення, а тому відповідно до Регламенту Генеральної прокуратури України та Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України відповіді на них правомірно були надані заступником начальника управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави Генеральної прокуратури України та заступником ГУ захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» з боку відповідачів встановлено не було, скарги позивача відповідачами розглянуто та надано відповіді в межах своєї компетенції та у строки, передбачені законом, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про відмову у задоволенні позову.

Також безпідставним є посилання позивача в обгрунтування касаційної скарги на п. 6.4 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що скарги від 14.06.2012р. та від 17.08.2012р. відхилено не було, відповіді позивачу надано по суті викладених доводів, а тому підстави для надання відповідей виключно за підписом Генерального прокурора України відсутні.

Крім того, за правилами статті 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України», а статтею 12 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.03.2013р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

Ю.Й. Рецебуринський