Справа № 809/1275/16
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2016 р. Справа № 809/1275/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

За участю секретаря Єлізарової У.Г.,

представника позивача Івасів О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Калуської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Оріана"

про стягнення заборгованості в сумі 40 023 005,27 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

28.09.2016 року Калуська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - позивач, Калуська оДПІ) звернулася з адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства "Оріана" (надалі - відповідач, ВАТ "Оріана") про стягнення податкового боргу у сумі 40 023 005,27 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою податку на додану вартість за період серпень-грудень 2014 року, за 2015 рік, січень-липень 2016 року у загальній сумі 930 155,00 грн., 150,00 грн. штрафних санкцій та 98,37 грн. нарахованої пені; земельного податку з юридичних осіб за період вересень-грудень 2014 року, за 2015 рік та за період січень-липень 2016 року у загальній сумі 39 092 601,90 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях до неї. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, його представником подано письмове заперечення проти заявлених вимог, мотивоване тим, що стосовно ВАТ "Оріана" згідно ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2002 року порушено справу про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.06.2010 року щодо ВАТ "Оріана" запроваджено процедуру санації. Калуська оДПІ є одним з кредиторів, очолює комітет кредиторів та обізнана, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.06.2016 року затверджений план санації ВАТ "Оріана". Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосування при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а відтак розгляд майнових спорів з вимогами будь-якого кредитора до боржника перед є прерогативою господарського суду. Зазначив також, що підстави для нарахування відповідачу штрафних санкцій та їх подальшого стягнення відсутні, оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується штраф, пеня, а також не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань. Просив у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання відповідач свого представника не направив, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений в обох випадках, а тому, у відповідності до положень частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу вирішено за відсутності представника відповідача.

Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні та подані докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що Відкрите акціонерне товариство "Оріана" 12.01.1996 року зареєстроване виконавчим комітетом Калуської міської ради Івано-Франківської області як юридична особа, перебуває на податковому обліку в Калуській оДПІ, є платником податку на додану вартість та плати за землю.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 8 Податкового кодексу України встановлено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1). До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2). До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3).

Відповідно до підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних належить податок на додану вартість.

Згідно підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України (в редакції закону чинної станом до 31.12.2014 року) до загальнодержавних належала плата за землю.

Відповідно до підпункту 10.1.1 статті 10 Податкового кодексу України (в редакції закону чинної з 01.01.2015 року) до місцевих податків належить податок на майно.

Підпунктом 265.1.3 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України встановлено, що податок на майно складається з плати за землю.

При цьому, суд зазначає, що згідно пункту 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (підпункт 14.1.72).

Судом встановлено, що ВАТ "Оріана" подано до Калуської оДПІ податкові декларації з податку на додану вартість за період серпень-грудень 2014 року, за 2015 рік, січень-липень 2016 року, якими узгоджено податкові зобов'язання платника податків з податку на додану вартість за вказані періоди у сумі 189 287,00 грн., 445 550,00 грн., 290 331,00 грн. відповідно на загальну суму 925 168,00 грн. (а.с.11-52).

При цьому судом з'ясовано, що 19.08.2015 року відповідачем подано до Калуської оДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок при поданні податкової декларації за червень 2015 року. Згідно вказаного уточнюючого розрахунку платника податків самостійно визначено суму податку на додану вартість у розмірі 4 987,00 грн., яка за результатами проведеного перерахунку у зв'язку з виявленням помилки підлягає сплаті у дохід держави, та нараховано суму штрафу у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 150,00 грн. (а.с.53-54).

Судом також встановлено, що ВАТ "Оріана" подано до Калуської оДПІ податкові декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2014-2016 роки, якими узгоджено податкові зобов'язання платника податків із земельного податку:

1) у сумі 12 103 792,62 грн. на 2014 рік; у сумі 18 256 446,86 грн. на 2015 рік; у сумі 26 150 198,46 грн. на 2016 рік - за земельні ділянки на території м. Калуша (а.с.64-71);

2) у сумі 53 282,52 грн. на 2014 рік; у сумі 66 542,51 грн. на 2015 рік; у сумі 138 518,45 грн. на 2016 рік - за земельні ділянки на території Сівки-Калуської сільської ради Калуського району (а.с.80-87);

3) у сумі 40 046,75 грн. на 2014 рік; у сумі 50 018,38 грн. на 2015 рік; у сумі 159 023,37 грн. на 2016 рік - за земельні ділянки на території Кропивницької сільської ради Калуського району (а.с.58-60, 72-76);

4) у сумі 12 718,72 грн. на 2014 рік; у сумі 15 210,10 грн. на 2015 рік; у сумі 74 556,24 грн. на 2016 рік - за земельні ділянки на території Пійлівської сільської ради Калуського району (а.с.102-109);

5) у сумі 46 348,80 грн. на 2014 рік; у сумі 99 234,54 грн. на 2015 рік; у сумі 146 395,72 грн. на 2016 рік - за земельні ділянки на території Кадобнянської сільської ради Калуського району (а.с.-91-98).

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Таким чином, грошові зобов'язання, визначені відповідачем у вищевказаних податкових деклараціях з податку на додану вартість та з плати за землю (земельного податку) в загальному розмірі 40 022 906,90 грн. є узгодженими з моменту подання таких декларацій.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами України з питань митної справи.

Згідно пункту 203.2 статті 203 розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 203.1 цієї статті встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 даного Кодексу податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно пункту 113.1 статті 113 Податкового кодексу України суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Положеннями статті 36 Податкового кодексу України визначено суть податкового обов'язку, згідно положень якої податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що самостійно узгоджені ВАТ "Оріана" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та із земельного податку підлягали сплаті відповідачем у строки, встановлені пунктом 203.2 статті 203 та пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України відповідно.

Однак, відповідачем в порушення визначеного Законом обов'язку не здійснено сплату самостійно задекларованих грошових зобов'язань з податку на додану вартість за період серпень-грудень 2014 року, 2015 рік, січень-липень 2016 року у загальній сумі 930 155,00 грн. та 150,00 грн. штрафних санкцій, нарахованих платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки при визначенні податку на додану вартість за червень 2015 року, а також із земельного податку з юридичних осіб за період вересень-грудень 2014 року, 2015 рік та за період січень-липень 2016 року у загальній сумі 39 092 601,90 грн.

Підпунктом 129.1.2 пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) нараховується пеня.

Судом встановлено, що позивачем на суму донарахованого податкового зобов'язання з податку на додану вартість за червень 2015 року у розмірі 4 987,00 грн., яка виявлена відповідачем самостійно та в подальшому ним задекларована, нараховано пеню у розмірі 98,37 грн.

У відповідності до вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем вручено заступнику головного бухгалтера ВАТ "Оріана" Сухарник Т.І. першу податкову вимогу форми "Ю1" за № 1/56 від 24.10.2001 року та другу податкову вимогу форми "Ю2" за № 2/394 від 29.11.2001 року (а.с.9, 10).

У судовому засіданні з'ясовано, що з дня направлення відповідачу першої та другої податкової вимог сума його податкового боргу збільшилася, однак сам податковий борг ним не було погашено в повному обсязі. Доказів протилежного представником ВАТ "Оріана" суду подано не було.

За таких обставин, суд вважає підставним звернення Калуської оДПІ до суду з даним позовом без направлення нової податкової вимоги на суму податкового боргу за правилами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання утворює податковий борг.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що грошові зобов'язання зі сплати самостійно узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період серпень-грудень 2014 року, 2015 рік, січень-липень 2016 року у загальній сумі 930 155,00 грн., 150,00 грн. штрафних санкцій та 98,37 грн. нарахованої пені, а також із земельного податку з юридичних осіб за період вересень-грудень 2014 року, 2015 рік та за період січень-липень 2016 року у загальній сумі 39 092 601,90 грн. утворюють податковий борг відповідача в розмірі 40 023 005,27 грн., який ним не сплачено.

Доводи відповідача про те, що даний спір належить розглядати у порядку господарського (під час розгляду справи про відновлення платоспроможності ВАТ "Оріана"), а не адміністративного судочинства, не обгрунтовують заперечень оскільки в силу приписів частини 4 статті 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Стосовно тверджень відповідача про те, що підстави для нарахування ВАТ "Оріана" штрафних санкцій та їх подальшого стягнення відсутні, оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується штрафні санкції, а також не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зборів щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Цією ж статтею визначені поняття щодо конкурсних та поточних кредиторів.

Так, конкурсні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини 5 статі 19 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Частиною 3 статті 19 даного Закону закріплено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

В контексті вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Таку ж правову позицію висловив і Верховний Суд України в постановах від 26.02.2013 року у справі №21-34а12 та від 09.07.2013 року у справі №21-187а13.

При цьому, Верховний Суд України у згаданих постановах щодо зобов'язань поточних кредиторів вказав, що за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, похідними від основного зобов'язання. Оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Як уже встановлено судом, податковий борг у сумі 40 022 756,90 грн. виник у зв'язку з несплатою ВАТ "Оріана" самостійно узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за період серпень-грудень 2014 року, 2015 рік, січень-липень 2016 року, а також із земельного податку земельного податку з юридичних осіб період вересень-грудень 2014 року, 2015 рік та за період січень-липень 2016 року, тобто після 18.09.2002 року - дня введення мораторію.

Що стосується штрафних санкцій, то їх розмір визначений відповідачем самостійно, шляхом подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням помилки при визначенні податку на додану вартість за червень 2015 року. На суму донарахованого відповідачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість за червень 2015 року у розмірі 4 987,00 грн., позивачем нараховано пеню у розмірі 98,37 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що Калуська оДПІ за вимогами до відповідача про стягнення податкового боргу у загальній сумі 40 023 005,27 грн. є поточним кредитором, на задоволення вимог якого (поточного кредитора) дія мораторію не поширюється.

За таких обставин, податковий борг у сумі 40 023 005,27 грн. підлягає стягненню у судовому порядку.

Наявність податкового боргу підтверджується довідкою Калуської оДПІ від 26.09.2016 року №3340/10/09-06-23, обліковими картками даного платника податків за платежами податок на додану вартість, плата за землю (земельний податок) та іншими матеріалами справи.

Доказів сплати податкового боргу відповідач суду не представив.

Згідно із пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню в дохід держави в розмірі 40 023 005,27 грн. з рахунків у банках, що обслуговують відповідача та за рахунок готівки, що йому належить.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Відкритого акціонерного товариства "Оріана" ( ) у банках та за рахунок належної відповідачу готівки 40 023 005 (сорок мільйонів двадцять три тисячі п'ять ) грн. 27 коп. податкового боргу, з яких 930 403 ( дев'ятсот тридцять тисяч чотириста три ) грн. 37 коп. податкового боргу по податку на додану вартість підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України та 39 092 601 ( тридцять дев'ять мільйонів дев'яносто дві тисячі шістсот одна) грн. 90 коп. податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб - в дохід місцевого бюджету.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 01.11.2016 року.