Справа № 2а-11888/10/1370
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Справа № 876/5077/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Волошин М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Краснопольської Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Львівської митниці ДФС про визнання незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2010 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Державної митної служби України (далі - відповідач 1), Львівської митниці ДФС (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування наказу голови Державної митної служби України № 2189-к від 24.11.2010 року «По особовому складу» в частині припинення перебування на службі в митних органах ОСОБА_1, начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці; поновити позивача на посаді начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2012 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним наказ відповідача 1 від 24.11.2010 року № 2189-к в частині припинення перебування на службі в митних органах позивача. Поновлено позивача на посаді начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці з 25 листопада 2010 року. Зобов'язано відповідача 2 виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.11.2010 року по 27.05.2011 року в сумі 31 178 грн 50 коп. Постанову в частині поновлення позивача на державній службі в митних органах та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць звернено до негайного виконання (Т.1, а.с. 123-131, 197-203).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 лютого 2016 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2012 року в частині, що стосується стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.2, а.с. 53-58).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача 2 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 31178,50 грн з врахуванням податків, зборів та обов'язкових платежів.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що порядок нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за період перебування в стані тимчасової непрацездатності регулюється різними нормативно-правовими актами, а тому стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відповідача 2 за період перебування позивача в стані тимчасової непрацездатності приводить до подвійної оплати періоду, впродовж якого здійснювалось лікування позивача. Крім того, позивачем лікарняний листок роботодавцю не надавався.

У судовому засіданні позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Позивач 24 листопада 2010 року наказом № 2189-к був звільнений з посади начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці на підставі п. 6 ч. 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (за порушення Присяги державного службовця) з 25 листопада 2010 року (Т.1 а.с. 9-12).

Постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок) визначає, що цей порядок застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу.

Відповідно до Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою відповідача 2 середньомісячна заробітна плата позивача складає 5278,25 грн, а середньоденна - 245,50 грн (Т.2 а.с. 104).

Вказана сума також підтверджується особовими рахунками позивача за вересень-жовтень 2010 року (Т.2 а.с. 117). Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що компенсація на відрядження у сумі 385,34 грн., виплачена позивачу у вересні 2010 року, згідно з п. «в» ч. 4 розділу ІІІ Порядку не враховується при обчисленні середньої заробітної плати.

Згідно з даними Мінсоцполітики кількість днів вимушеного прогулу, тобто робочих днів з 25 листопада 2010 року по 27 травня 2011 року, складає 127 (Т.2 а.с. 118-119).

Таким чином, розмір заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача 2 складає 31178,50 грн (127 днів х 245,50 грн).

Згідно з ч.1 ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою праце здатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року № 2240 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 вищевказаного Закону матеріальне забезпечення, передбачене цим Законом, виплачується у разі, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності.

Щодо періоду тимчасової непрацездатності позивача з 20.11.2010 року по 03.12.2010 року то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що такий при обчисленні середнього заробітку не враховується, оскільки згідно службових записок № 452/13-70-05/30 від 25.10.2016 року листок непрацездатності за вказаний період позивачем до відповідача 2 для оплати не надавався, № 189/13-70-05/30 від 12.05.2016 року дні перебування на лікарняному відповідачем 2 не оплачувались.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року у справі № 2а-11888/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Ухвала в повному обсязі виготовлена 26 жовтня 2016 року.