Справа № 361/3668/16-а
Суддя: Білик Г. О.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари № справи 361/3668/16-а
№ провадження 2-а/361/242/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарях Коваль О.О., Скок О.А., Срібній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари адміністративну справу запозовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області надати ОСОБА_1 статус інваліда війни 2-ї групи відповідно наданих документів та видати посвідчення.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи. В період з 03.05.1987 року по 07.05.1988 року згідно наказу по управлінню № 63п від 27.04.1987 року він працював у Відділі робочого забезпечення Чорнобильської АЕС на посаді експедитора для виконання невідкладних робіт, де займався ліквідацією наслідків аварії наЧАЕС.Ці роботи виконувались в рамках забезпечення заходів Цивільної оборони.

05.04.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання статусу інваліда війни та видачу йому посвідчення інваліда війни встановленого зразка, проте, згідно отриманої відповіді від 06.04.2016 року № 01.101.150 «у зв'язку з відсутністю чіткого механізму реалізації положень п. 9 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їхсоціального захисту», а також всіх необхідних документів» Управління соціального захисту населення Броварської міської ради відмовило позивачу у наданні статусу інваліда війни.

В зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, пояснила, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико- соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, прийшов до висновку, про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах відповідно до законів України.

Правилами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 КАС України письмовими доказами документи (в тому числі), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України від 22.10.1993р. № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни, крім інших категорій громадян, належать також особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Зазначеним Законом передбачено, що для отримання статусу «інваліда війни» необхідно: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, підтвердження участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, яке видане Київською обласною державною адміністрацією.

Крім того ОСОБА_1, є інвалідом другої групи, причиною якої є захворювання пов'язане з роботами на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серія КИО -1 № 149004.

Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Вказані зміни до ст.7 Закону були внесені Законом України «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 15 червня 2004 року та набрали чинності з дня його опублікування.

Відповідно до характеристики виданої начальником ОРСа НПО «Прип'ять» ОСОБА_1, останній працював в Чорнобильському ОРСЕ з 03.05.1987 року на посаді експедитора, з 07.05.1988 року переведений на посаду завідучого продовольчим складом.

У відповідності до вимог, чинних на момент аварії на ЧАЕС нормативно-правових актів з питань цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (таблювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року, розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від30.04.1986 року № 02, від 04.05. 1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін..),тдрукованих видань, документів і матеріалів по ЦО за 1986 рік, - Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувалися в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Статтею 10 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь- яких роботах, пов'язананих з усуненням аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986- 1987 роках незалежно від кількості робочий днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазанчені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ, організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із листом про встановлення йому статусу інваліда війни.

На що 24.06.2016 року отримав відмову у встановленні позивачу вказаного статусу з підстав відсутності інформації про залучення його до формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З урахуванням викладеного дії відповідача щодо відмови в наданні статусу інваліда війни є неправомірними, і позивачу має бути встановлено статус інваліда війни та видано посвідчення відповідно до п.9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому суд звертає увагу та враховує, що за змістом п.1. ч.2 ст.7 Закону, до інвалідів війни віднесені особи, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій, у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

На думку суду, в судовому засіданні доведений факт участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони. Даних, які б спростовували зазначені обставини в судовому засіданні стороною відповідача надано не було, тому позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, що затверджене Постановою КМ України № 302 від 12 травня 1994 року, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 14, 71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області надати ОСОБА_1 статус інваліда війни 2-ї групи відповідно наданих документів та видати посвідчення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту проголошення. У разі застосування судом частини

3 статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 28 жовтня 2016 року

Суддя Г.О. Білик