Справа № 199/3794/16-а
Суддя: Якименко Л. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/3794/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

30.08.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську, в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо його відмови у здійсненні переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника та зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська здійснити перехід позивачки з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_3.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що у період з 10.06.2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 та проживала з ним однією сім'єю як чоловік та дружина, що встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №202/6191/15ц від 05.10.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №4606 від 28.06.2014 року.

22.04.2016 року позивачка звернулась до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську із заявою про оформлення переходу на пенсію ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника.

ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську від 05.05.2016 року позивачці було відмовлено у здійсненні переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, посилаючись на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2015 року, ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2015 року, 19.10.2015 року встановлено факт проживання позивачки ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім'єю для визнання банківського вкладу спільною сумісною власністю. Оскліьки перехід на пенсію за втратою годувальника передбачений для непрацездатних членів сім'ї, до яких відноситься дружина, а з вищезазначеного рішенням суду не вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3, тому правові підстави для здійснення переходу ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника - відсутні.

Позивач вважає відмову ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську неправомірною, тому просила суд визнати неправомірними дії щодо відмови ОСОБА_2 об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська у здійсненні переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника та зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська здійснити перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_3.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримала повністю, просила провести судове засідання у її відсутність, про що надала відповідну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, наданим запереченням зазначив, що позивачка не має права на перехід на пенсію, що отримував годувальник, оскільки не відноситься до непрацездатного члену його сум'ї, зокрема не є його дружиною, відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідач також зазначив, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2015 року, ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2015 року та 19.10.2015 року юридичний факт проживання позивачки ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім'єю встановлений для визнання банківського вкладу спільною сумісною власністю, а не для визнання ОСОБА_1 дружиною ОСОБА_3

У разі неявки у судове засідання всіх осіб, згідно вимог ст. 41 КАС фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України та за згодою позивачки справу розглянуто у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 10.06.2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 та проживала з ним однією сім'єю як чоловік та дружина, що встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №202/6191/15ц від 05.10.2015 року та ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2015 року та від 19.10.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №4606 від 28.06.2014 року.

22.04.2016 року позивачка звернулась до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську із заявою про оформлення переходу на пенсію ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника.

ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську від 05.05.2016 р, позивачці відмовлено у здійсненні переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, так як ОСОБА_1 не є дружиною ОСОБА_3, а тому не відноситься до осіб, що мають право на пенсію по втраті годувальника відповідно до вимог ст. 36 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з вимогами ст. 46 Конституції України - громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В силу ст. 10 Закону України, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.

Згідно з п.п. «в» ч. 3 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» непрацездатними членами сім'ї вважаються один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; згідно з ч. 1 ст. 38 зазначеного вище закону члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення» сім'я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь-який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком, у позові й заявлено відповідну вимогу про визнання дій відповідача незаконними при відмові позивачу в призначенні пенсію та про зобов'язання відповідача призначити пенсію позивача у зв'язку з втратою годувальника.

У відповідності до статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

При цьому, у відповідності до частини 2 статті 36 вищенаведеного Закону, непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченогостаттею 26цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Відповідно до п. 2.16 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 p. N 22-1, за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім'ї, а також рішення суду.

Згідно зі ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», період, на який призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Зміна розміру пенсії, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані сумісним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частино 1 ст. 91 CK України визначено, що у випадку, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім'єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу.

Ухвалами Вищого Адміністративного суду України від 12.09.2013 року по провадженню NК/800/7513/13, від 22.10.2013 року по справі N К/800/21182/13 та по справі NК/9991/94144/11 від 30.01.2014 року, визначені правові висновки, щодо особи, відносно якої встановлений факт проживання однією сім'єю із годувальником, як такої, що має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, як члена сім'ї померлого годувальника відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Європейський суд з прав людини у справі "Ван Дайн проти Міністерства внутрішніх справ" (Yvonne Van Duyn v. Home Ofree 04.12.1974) висловив правову позицію, за якою принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, ця держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій позиції чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. Відтак, обґрунтованими і легітимними сподіваннями особи є очікування можливості ефективного здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі, якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями цих прав.

Згідно з вимогами ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2015 року, ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2015 року та 19.10.2015 року встановлено факт проживання позивачки ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_3 в період з 10.06.2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 - до смерті останнього, суд дійшов висновку про доведеність перебування позивачки на утриманні померлого, наявності зв'язку, пов'язаного сумісним побутом, під час ведення якого позивачка одержувала від померлого годувальника допомогу, що було для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому вона має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, як член сім'ї померлого годувальника, відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Перехід з одного виду пенсії на інший відбувається шляхом її призначення по заяві особи за її вибором виду пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), що визначений вимогами ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та вимогами пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1.

З метою повного захисту прав, свобод та інтересів та користуючись своїм правом, регламентованим вимогами ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнавши неправомірними дії ОСОБА_2 об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська щодо відмови у здійсненні переходу ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника та зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 22.04.2016 року.

Також суд вважає стягнути з ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 гривня 20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-11, 69-71, 86, 97, 158-163, 167, 171 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську щодо відмови у здійсненні переходу ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 22.04.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі якщо постанову було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії постанови.

Суддя