Справа № 808/2391/16
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року 11год.00хв.Справа № 808/2391/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув,

відповідача 1: представник не прибув,

відповідача 2: представник не прибув,

третьої особи: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Запорізької області, третя особа: Державна казначейська служба України

про визнання протиправною відмови щодо нарахування та виплати вихідної допомоги та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач або ОСОБА_1Ю.) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної судової адміністрації України (надалі відповідач 1 або ДСА України), Апеляційного суду Запорізької області (надалі відповідач 2), третя особа: Державна казначейська служба України, в якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову ДСА України та Апеляційного суду Запорізької області щодо нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги судді в звязку з відставкою;

- зобовязати ДСА України та Апеляційний суд Запорізької області нарахувати позивачу вихідну допомогу суді у звязку з відставкою в розмірі 10 місячних заробітних плати за останньою займаною посадою.

Позовна заява обґрунтована з тих підстав, що відповідачами протиправно було відмовлено позивачу у виплаті вихідної допомоги у звязку з відставкою. Зазначає, що позивач з заявою про звільнення у відставку звернувся 09.02.2014, тобто на час дії ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка передбачала право позивача на отримання вихідної допомоги судді. Всупереч законним очікуванням на отримання вихідної допомоги у зв'язку з відставкою, позивачу при звільненні таку допомогу виплачено не було через те, що на дату звільнення позивача з посади було внесено зміни до законодавства. На думку позивача, виключення ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не може скасувати вже набутого ним права на одержання вихідної допомоги. Вважає, що дії відповідачів суперечать позиції Конституційного суду України, висловленої у своїх рішеннях щодо розуміння сутності соціальних гарантій суддів, при цьому зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом змін до законодавства, а правовідносини щодо матеріального та соціального забезпечення судді виникають не в момент призначення довічного утримання та вихідної допомоги, а в момент виникнення права на їх призначення. Позивач просить розглянути справу без його участі.

Від відповідача 1 надійшли письмові заперечення проти позовних вимог. Відповідач 1 зазначає, що підставами для виплати вихідної допомоги є: відповідна норма Закону (яка передбачає таку виплату), постанова Верховної Ради України про відставку судді та наказ голови відповідного суду, де працював суддя до виходу у відставку про відрахування із штату суду. Позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Запорізької області постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 № 636-VІІІ у звязку з виходом у відставку та 05.08.2015 виключено зі складу суду наказом Голови Апеляційного суду Запорізької області від 05.08.2015. Станом на 16.07.2015 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не містив норм, що передбачали виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги. Представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, справу розглянути без участі представника відповідача 1.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, у наданих суду 17.08.2016 письмових запереченнях (а.с.70-71) просить розглянути справу без представника Апеляційного суду Запорізької області. В обґрунтування заперечень зазначає, що Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII, який набрав чинності з 01.04.2014 було виключено ст.136 із Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 позивача звільнено із займаної посади, тобто на момент звільнення судді Кузмичова В.Ю. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не містив норми щодо виплати вихідної допомоги та такі видатки до бюджету не закладались, у звязку з чим вихідна допомога позивачу при звільненні не нараховувалась та не виплачувалась.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, пояснення та заперечення, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на таке.

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року № 636-VІІІ, у зв'язку з поданням заяви про відставку, позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Запорізької області (а.с.10-16).

Позивач звернувся до відповідача 1 з заявою, відповідно до якої позивач просив нарахувати та виплатити вихідну допомогу в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Листом від 26.07.2016 за № К885-16-941/16 відповідач 1 повідомив позивача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати вихідної допомоги у зв'язку зі звільненням у відставку. Зазначена відмова обґрунтована тим, що на момент звільнення позивача у відставку ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виключена (а.с.30-31).

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо відмови у виплаті вихідної допомоги у звязку з відставкою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.136 Закону Україну "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (в редакції на дату подання позивачем заяви про звільнення у відставку) судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

З 01.04.2014 набрав чинності Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII, пунктом 28 розділу ІІ якого виключено статтю 136 Закону Україну "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, з урахуванням закріпленого у ст.58 Конституції України принципу дії закону в часі та просторі, починаючи з 01.04.2014 при звільненні суддів у звязку з відставкою вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою їм не нараховується та не виплачується. Якщо ж звільнення судді у зв'язку з відставкою відбулось до 01.04.2014, то вказана вихідна допомога має виплачуватись.

Позивач зазначає, що заяву про звільнення з посади судді у відставку він подав 09.02.2014, а постанову про звільнення позивача з посади судді за результатами розгляду цієї заяви прийнято Верховною Радою України 16.07.2015.

За позицією позивача, ОСОБА_1 має право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до частини 1 статті 136 Закону Україну "Про судоустрій і статус суддів", оскільки право на відставку було реалізовано позивачем до набрання чинності Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", тобто на момент його звернення з заявою про звільнення з посади судді у відставку.

За позицією відповідача 1 у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, оскільки виплата вихідної допомоги судді у зв'язку з відставкою законодавством не була передбачена станом на день виходу судді Кузьмичова В.Ю. у відставку - 16.07.2015.

Таким чином, для вирішення даного спору по суті зясуванню судом підлягає момент, з якого у позивача виникає право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, в залежності від чого робитиметься висновок про наявність/відсутність у позивача права на отримання такої допомоги.

Так, за приписами ч.ч.1, 3 ст.109 Закону Україну "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції на дату подання позивачем заяви про звільнення у відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України.

Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення (ч.4 ст.109 вказаного Закону).

Аналогічні приписи містить ч.4 ст.120 Закону Україну "Про судоустрій і статус суддів" в редакції на дату прийняття Верховною Радою України Постанови № 636-VІІІ від 16.07.2015, якою звільнено ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Запорізької області.

Відповідно до положень статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, зокрема, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно ч.ч.1, 2, 4, 6 ст.111 Закону Україну "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції на дату подання позивачем заяви про звільнення у відставку), порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, встановлюється цим Законом та Регламентом Верховної Ради України.

Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.

Рішення про звільнення з посади судді приймається більшістю від конституційного складу Верховної Ради України і оформляється постановою Верховної Ради України.

Повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Також у п.п.3.1 п.3 Конституційний Суд України у рішенні від 19.11.2013 № 10-рп/2013 (справа № 1-1/2013), крім іншого зазначено, що в Основному Законі України закріплено вичерпний перелік підстав для звільнення судді з посади, що унеможливлює законодавче розширення чи звуження цього переліку. Відповідно до повноважень, передбачених пунктом 3 частини першої статті 85, пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України, Верховна Рада України має право визначати в законах України порядок, умови та наслідки звільнення судді з посади.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

За приписами абз.3 п.7 Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" від 10.06.97 №503/97 акти Верховної Ради України і Президента України про призначення відповідно до законодавства на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття.

При цьому діюче законодавство не встановлює строки, в які має бути розглянута заява судді про звільнення у звязку з відставкою.

Отже, чинним законодавством визначений порядок реалізації права судді на звільнення у звязку з відставкою, яке починається з подання суддею відповідної заяви і закінчується прийняттям Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді, яка набирає чинності з моменту її прийняття.

Враховуючи зазначене, реалізація права позивача на звільнення у звязку з відставкою відбулась у момент прийняття Верховною Радою України відповідної постанови, тобто 16.07.2015, і тому до спірних правовідносин слід застосовувати ті положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття такої постанови.

За таких обставин вірним покликання відповідачів на відсутність у ОСОБА_1 права на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Отже, суд вважає обґрунтованою відмову відповідачів у виплаті позивачу вихідної допомоги у зв'язку з відставкою.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 01.07.2014 у справі № 21-244а14 і полягає у тому, що правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення, оскільки за положеннями п.п.3.2 п.3 Конституційний Суд України у рішенні від 19.11.2013 № 10-рп/2013 (справа № 1-1/2013) за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір. Кошти, які отримують судді як вихідну допомогу, є одним із видів їхнього доходу, а тому законодавець може розглядати їх як об'єкт оподаткування, що узгоджується з вимогами частини першої статті 67 Основного Закону України.

Тобто вихідна допомога судді, який вийшов у відставку, є разовою формою матеріальної винагороди, повязаної з виконанням суддею професійних обовязків, і не може прирівнюватися до пенсійних виплат.

За наведених підстав, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька