Справа № 22-а/0690/2065/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/2065/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації: Просила стягнути з відповідача недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 33193,56 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2008 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації щодо виплати позивачу коштів у меншому ніж передбачено законом розмірі.

Стягнуто з УПСЗН Овруцької райдержадміністрації на користь позивача доплату до заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.09.1996 по 31.12.2007рік в сумі 33855,70 грн. та за ст.37 Закону за період з 12.11.2007 по 31.12.2007 року в сумі 363,80 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації просить скасувати постанову і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апелянт посилається на те, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок державного бюджету. Відповідно до вимог ст.95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно Законом України про Державний бюджет України. Таким чином, КМУ здійснює видатки на реалізацію положень Закону в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, яка постійно проживає на території зони гарантованого добровільного відселення. В даний час працює в Овруцькому районному відділі освіти.

Частиною 1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних правовідносин редакції встановлено, що громадянам, які проживають на території зони гарантованого добровільного відселення виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 ст.39 цього Закону, в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

У період, за який заявлені вимоги про. стягнення допомоги та доплати, розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри допомоги і доплати були сталими і здійснювались на підставі Постанови КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року № 836.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягають саме ст. 37, 39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

Дію статей 37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було обмежено Законом України „Про Державний бюджет на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6 рп /2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік щодо обмеження виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації по застосуванню Постанови КМ України № 836 в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до вимог ст.ст.37, 39 Закону №796-ХІІ.

Разом з тим, встановлено, що позивач звернулась до суду з даним позовом 12.11.2008року і просила стягнути з відповідача недоплачені кошти за період з 01.09.1996 року.

За змістом ст.ст.99,102 КАС України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Пропущений з поважних причин процесуальний строк може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь в справі. Позивач не заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Крім вказаного, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про стягнення недоплачених коштів, невірно визначив спосіб захисту порушеного права і помилково виходив з того, що стягнення у визначеній позивачем грошовій сумі підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова ухвалена із порушенням норм процесуального права, а тому її належить частково скасувати і ухвалити нову постанову в цій частині.

Керуючись ст.ст.99,100, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2008 року в частині стягнення коштів.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації Житомирської області провести нарахування та забезпечити виплату ОСОБА_1 доплати до заробітної плати, відповідно до вимог ст.ст.37, 39 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 12.11.2007 по 31.12.2007 року.

В решті позовних вимог позов залишити без задоволення.

Постанову в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: