Справа № 460/1253/16-а,2-а/460/162/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року № 876/5795/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 травня 2016 року у справі №460/1253/16-а за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС України про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про порушення митних правил, закриття провадження,-

В С Т А Н О В И В:

21.03.2016р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Львівської митниці ДФС, просила визнати дії заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченка Михайла Івановича щодо притягнення до адміністративної відповідальності неправомірними; постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченка Михайла Івановича в справі про порушення митних правил №0617/20917/16 від 11.03.2016р. скасувати у зв'язку з відсутністю складу правопорушення; справу про порушення митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України закрити.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2016р. позов задоволено частково: змінено постанову №0617/20917/16 від 11.03.2016р. щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 8500 грн., скасувавши накладене адміністративне стягнення, справу про порушення митних правил провадженням закрито на підставі ст.22 КУпАП, оголосивши гр.ОСОБА_2 усне зауваження, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2016р. і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим , що під час складання протоколу та розгляду справи про порушення митних правил позивач жодних доказів, які б підтверджували наявність пом'якшуючих обставин не надавала. Як на підставу не вивезення у встановлений законодавством строк транспортного засобу позивач посилався лише на факт поломки та перебування на ремонті. Довідки видані виконавчим комітетом Прилбичівської сільської ради від 21.03.2016р. №439, №440 не вказують на поганий майновий стан, в них зазначено лише про склад сім'ї позивача та про те, що позивач ніде не працює. Крім того, позивач по суті визнає, що ним вчинено правопорушення, проте вказує на малозначність такого через позитивну характеристику по місцю проживання, важкий матеріальний стан, сімейний стан, наявність на утримання малолітньої дитини, що не свідчить про малозначність правопорушення, а є обставинами, які пом'якшують відповідальність. Диспозиція ч.3 ст.470 Митного кодексу України не передбачає в даній справі застосування «малозначності». Окрім того, суд не наділений повноваженнями звільнення від покарання і винесення усного зауваження, оскільки вказане є прерогативою органу, який розглянув справу. Також судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що в своїх поясненнях наданих під час складення протоколу позивач як на підставу не вивезення у встановлений законодавством строк транспортного засобу посилається лише на поломку автомобіля та перебування його на ремонті. Також судом першої інстанції визнано, що безумовною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, є повідомлення митного органу про факт аварії чи обставин непереборної сили.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача та позивач щодо апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що дійсною причиною скоєння гр.ОСОБА_2 правопорушення у вигляді перевищення строку вивезення транспортного засобу були дочасні пологи, народження та необхідність догляду за дитиною. При цьому, суд першої інстанції визнає, що безумовною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, є повідомлення митного органу про факт аварії чи дії непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 26.02.2016р. близько 15:45 год. ОСОБА_2, слідуючи в приватну поїздку з України в Республіку Польща через митний пост «Грушів», в якості водія легкового автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1, в'їхала в зону митного контролю, обравши для проходження митного контролю канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Під час перевірки інформації в ЄАІС ДФС України встановлено, що громадянка ОСОБА_2 06.10.2015р. ввезла через пункт пропуску «Грушів-Будомєж» на територію України в митному режимі «транзит» легковий автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN-код НОМЕР_2, країна реєстрації транспортного засобу - Республіка Польща.

26.02.2016р. посадовою особою Львівської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №0617/20917/16 відносно ОСОБА_2 за ознаками порушення передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, з яким ознайомлено позивача під підпис та надано примірник протоколу 26.02.2016р. В протоколі, зокрема, зазначено, що на момент перетину кордону 26.02.2016р. позивач надала пояснення про те, що вказаний автомобіль був поламаний і знаходився на станції технічного обслуговування з 10.10.2015р. по 26.02.2016р., про що надала підтверджуючі документи (а.с.16-19).

За результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, 11.03.2016р. заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченком М.І. винесено постанову в справі про порушення митних правил №0617/20917/16, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Вважаючи, що посадовою особою Львівської митниці ДФС при розгляді справи не враховано вимоги чинного законодавства, ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду.

Так, статтею 90 Митного кодексу України (далі - МК України), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

На підставі аналізу вказаних норм, враховуючи, що позивачем ввезено на митну територію України транспортний засіб особистого користування марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 через пункт пропуску «Грушів-Будомєж» на територію України в митному режимі «транзит» по смузі руху «зелений коридор» без сплати митних платежів та без здійснення письмового декларування, згідно чинного законодавства, що позивачем не заперечується, вказаний транспортний засіб перебував на митній території України в митному режимі транзиту до моменту його вивезення з митної території України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст.102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу. (ч.5 ст.102)

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також не вивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку позивачем не заперечується.

Водночас, ч. 1 ст.460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В свою чергу, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012р. №657 (далі-Порядок №657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні:

аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п.3 Розділу 8 Порядку №657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

З матеріалів справи встановлено та підтверджено протоколом в справі про порушення митних правил №0617/20917/16, що на момент перетину кордону 26.02.2016р. ОСОБА_2 надано пояснення про те, що вищевказаний автомобіль був поламаний і знаходився на станції технічного обслуговування з 10.10.2015р. по 26.02.2016р., про що надано підтверджуючі документи, а саме: довідка №162 від 26.02.2016р., чек від 25.02.2016р., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-162 від 26.02.2016р., копія витягу з реєстру платника єдиного податку (а.с.6-9).

Відповідно до поданих позивачем документів, ремонт електрообладнання автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювався з 10.10.2015р. по 26.02.2016р. на СТО «Фенікс 555».

На підставі системного аналізу законодавчих положень та обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що усунення несправності в системі електрообладнання автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1, яка виникла незалежно від волі особи та спричинила пошкодження транспортного засобу, потребувало певного часу для відновлення можливості переміщення вказаного транспортного засобу з метою забезпечення виконання вимог законодавства України щодо вивезення такого за межі митної території України. Технічну несправність автомобіля підтверджено документами, виданими уповноваженою особою, та не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Факт обставин непереборної сили, підтверджений відповідними документами є достатньою підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України відповідно до вимог ч.1 ст.460 МК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що Митним кодексом України не передбачена відповідальність за неповідомлення митному органу про обставини події та місцезнаходження транспортного засобу до закінчення строку встановленого ст.95 МК України, а тому таке не повідомлення, на переконання суду апеляційної інстанції, не може вважатися самостійною та достатньою підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої ч.3 ст.470 МК України. Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що одразу після закінчення ремонтних робіт позивач прибув на митний пост з метою вивезення вказаного автомобіля.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на момент розгляду справи про порушення митних правил позивачем дотримано умови, за яких законодавець визначає підстави можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили та ліквідації їх наслідків, документально підтверджено наявність таких фактів, дії позивача не були спрямовані на досягнення мети у вигляді неправомірного перевищення строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, а тому при винесенні оскаржуваної постанови посадовою особою митного органу не дотримано вимог чинного законодавства та принципів, передбачених ст.2 КАС України та безпідставно притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України, що є наслідком такі дії визнати протиправними та скасувати оскаржувану постанову.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, суд апеляційної інстанції зауважує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Згідно з ч.1 ст.527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до припису частини першої ст.529 МК України, який кореспондується з положеннями пункту 2 частини першої ст.18 КАС України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Частиною 1 та 2 ст. 530 МК України встановлено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. За результатами перевірки центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, що проводив перевірку, приймає одне з таких рішень: 1) про залишення постанови без змін, а скарги - без задоволення; 2) про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд; 3) про скасування постанови та закриття справи; 4) про зміну виду адміністративного стягнення в межах відповідальності, передбаченої за відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено.

Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України (ч.6 ст.530 МК України).

Аналіз норм МК України та КАС України щодо компетенції судів у справах про порушення митних правил дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що право закрити провадження у справі про порушення митних правил або змінити вид адміністративного стягнення належить лише центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність та обґрунтованість постанови у справі про порушення митних правил, а тому провадження у цій частині вимог слід закрити у відповідності до п.1.ч.1.ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 157, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити частково.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 травня 2016 року у справі №460/1253/16-а скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати дії заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченка Михайла Івановича щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 неправомірними.

Скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченка Михайла Івановича в справі про порушення митних правил №0617/20917/16 від 11.03.2016р.

Провадження у справі в частині вимоги про закриття провадження у справі про порушення митних правил - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Постанови складено 27.10.2016р.