Справа № 591/4033/16-а
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4033/16-а
Провадження № 2-а/591/431/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі Кальченко М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Сальник Максима Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

04 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Сальник М.О. від 28.07.2016 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП а саме: за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук. Позивач заперечує факт користування ним засобом зв'язку. Він пояснював працівникам поліції, що не розмовляв по мобільному телефону під час руху, а тримав у руці кришку від телефону, якою почухав скроню. Не зважаючи на пояснення позивача, інспектор поліції виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, серії ПС2 № 498537, якою накладено штраф у розмірі 425 грн. Позивач зазначає, що відсутні будь-які докази, що свідчать про порушення ним правил дорожнього руху, відсутні свідки та пояснення, не долучені показання технічних засобів, що мають функції відеозапису. Позивач вважає, що відповідачем неправомірно застосовано спрощений підхід, і обґрунтування вини сформовано лише на одних даних візуального сприйняття події співробітником поліції, без будь-яких інших доказів. Позивач зазначає, що йому не були роз'яснені права відповідно до ст. 268 КУпАП. Позивач вважає, що невірно визначено штраф у твердій грошовій сумі, так як необхідно визначати штраф у неоподаткованих мінімумах. Посилаючись на ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 27, 247, 252, 252, 280, 288 КУпАП, правову позицію Верховного суду України від 01.10.2015 року у справі № 5-154кс15, ст.ст. 71 КАС України, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В суді позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, вважає, що відповідачем не надано доказів того, що позивач дійсно розмовляв по мобільному телефону за кермом автомобіля під час руху.

В суді представник відповідача заперечував проти позову, надав письмові заперечення (а.с.25-27), суть яких полягає в тому, що 28.07.2016 року згідно з розстановкою сил та засобів УПП в м. суми інспектор роти № 3 батальйону УПП в м. Суми Сальник М.О. (далі відповідач) ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху разом з інспекторами Скрипченком Д.Ю. та Землянським Д.Ю. Під час несення служби відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», здійснювався контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками. Статтею 40 цього Закону встановлено право поліції закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото- і відеотехніку. Відповідачем використовувалась нагрудна відеокамера, розміщена на форменому одязі. Близько 13-35 години 28.07.2016 року по вул. Харківській в районі буд. 77 нарядом було виявлено автомобіль DAEWOO Nexia д.н.з. НОМЕР_1, водій якого під час руху транспортного засобу користувався мобільним телефоном, тримаючи його в руці, чим порушив правила п. 2.9д ПДР. Представник відповідача зазначає, що процес провадження в справі про адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру ВМ0117, та надав відповідний відеозапис на підтвердження своїх заперечень. Після зупинки автомобіля позивача, позивач сам погоджувався із тим, що скоїв правопорушення, що було зафіксовано на відеокамеру, після чого поліцейський роз'яснив права позивачу, пояснив, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута на місці, та в присутності позивача виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оголосив її та вручив позивачу. Представник відповідача вказує, що оскільки адміністративне правопорушення було вчинено позивачем у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції Національної поліції, то відповідно до ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався. Представник відповідача послався на рішення Конституційного Суду України від 26.05.205 року № 5-рп/2015 та зазначив, що після внесення змін від 14.07.2015 року до ст. 258 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ст. 122 КУпАП, відбувається в скороченому провадженні, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосереднього на місці його вчинення (а.с.25-27).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії ПС2 № 498537 від 28.07.2016 року, винесеною інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Сальник М.О., встановлено, що водій ОСОБА_1 28.07.2016 року о 13-35 годині рухаючись на автомобілі DAEWOO Nexia д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Харківська у м. Суми поблизу буд. № 77 в напрямку вул. СКД, під час руху користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги п. 29д ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і застосовано стягнення у вигляді 425 грн. штрафу (а.с. 5).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

В даній справі строк оскарження позивачем не пропущено, так як позов подано до суду 04 серпня 2016 року (а.с.2).

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі представник відповідача проти позову заперечував, та посилався на те, що позивачем у позові повідомлена неправдива інформація, оскільки факт правопорушення зафіксований показаннями технічного засобу, що має функції відеозапису, а саме: нагрудної відеокамери ВМ 0117, і з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час руху користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону, а в подальшому після його зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 сам визнав факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.

Представником відповідача також надано суду сертифікат на відеореєстратор персональний мобільний та додаток до сертифікату щодо протоколів випробувань (а.с.28-29).

В судовому засіданні судом досліджено наданий представником відповідача відеозапис з відеокамери, закріпленої в службовому транспортному засобі та з нагрудної відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції, і суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення (а.с.30).

Дослідивши вказаний доказ, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що йому не були роз'яснені його права відповідно до ст.268 КУпАП, оскільки з відеозапису видно і чутно, що поліцейським роз'яснено ОСОБА_4 його права, визначені ст. 268 КУпАП (а.с.30).

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він не розмовляв по мобільному телефону, а лише чухав скроню кришкою від телефону, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що позивач під час руху автомобіля притискає мобільний телефон до вуха, а потім, після його зупинки працівником поліції, позивач ОСОБА_1 сам визнає факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення і визнає, що є його вина у вчиненні правопорушення (а.с.30).

Судом встановлено, що стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - накладено на позивача в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

При цьому посилання позивача на постанова ВСУ від 01.10.2015 року у справі № 5-154кс15, щодо призначення покарання у вигляді штрафу, суд в даному випадку вважає таким, що не має відношення до даної справи про адміністративне правопорушення, оскільки постанову ВСУ стосується призначення покарань у кримінальних провадженнях.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанові

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, а саме: користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, а тому адміністративний позов проскасування постанови про накладення адміністративного стягнення - не підлягає задоволенню.

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Сальник Максима Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського адміністративного апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова