Справа № 824/559/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/559/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1, представників Кіцманської районної державної адміністрації Бойди Г.В. та Смеречанської Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до голови Кіцманської районної державної адміністрації Друцула Івана Васильовича, Кіцманської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Кіцманської районної державної адміністрації Друцула Івана Васильовича, Кіцманської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, позивач просив суд:

- визнати бездіяльність голови Кіцманської районної державної адміністрації Друцула Івана Васильовича, яка полягала у не поновленні на посаді відповідно до судового рішення, протиправною;

- зобов'язати голову Кіцманської районної державної адміністрації Друцула Івана Васильовича вчинити дії щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секретної роботи апарату Кіцманської районної державної адміністрації або запропонувати йому рівноцінну посаду;

- стягнути з Кіцманської районної державної адміністрації на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 20 квітня 2016 року по 19 травня 2016 року.

Водночас у судовому засіданні 28 жовтня 2016 року позивач заявив про відмову від позовних вимог про зобов'язання голову Кіцманської районної державної адміністрації Друцула Івана Васильовича вчинити дії щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секретної роботи апарату Кіцманської районної державної адміністрації або запропонувати йому рівноцінну посаду.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2016 року закрито провадження в даній адміністративній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання голову Кіцманської районної державної адміністрації Друцула Івана Васильовича вчинити дії щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секретної роботи апарату Кіцманської районної державної адміністрації або запропонувати йому рівноцінну посаду.

Відтак, позивач просив суд визнати бездіяльність голови Кіцманської районної державної адміністрації Друцула Івана Васильовича, яка полягала у не поновленні на посаді відповідно до судового рішення, протиправною та стягнути з Кіцманської районної державної адміністрації на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 20 квітня 2016 року по 19 травня 2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачами положень Кодексу законів про працю України, зокрема, в частині виконання рішення суду про поновлення на роботі. Позивач вважає, що бездіяльність голови Кіцманської районної державної адміністрації, яка полягає у невиконанні постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі №824/136/16-а порушує його конституційне право на працю та положення чинного законодавства.

Окрім того, вказав, що у зв'язку із затримкою виконання рішення суду Кіцманська районна державна адміністрація зобов'язана сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 квітня 2016 року по 19 травня 2016 року відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України

Кіцманська районна державна адміністрація проти задоволення позову заперечувала. Відповідач вказував, що постанова Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі №824/136/16-а виконана в повному обсязі, оскільки розпорядженням Кіцманської районної державної адміністрації від 13 травня 2016 року №74-ос позивача з 27 січня 2016 року поновлено на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секретної роботи апарату районної державної адміністрації.

Також зазначав, що з моменту набрання законної сили указаного рішення суду позивач не звертався з вимогою про поновлення на посаді ні до Кіцманської районної державної адміністрації, ні до органів державної виконавчої служби.

Крім цього, відповідач вказував про те, що розпорядженнями Кіцманської районної державної адміністрації від 19 серпня 2016 року №96-ос, від 05 вересня 2016 року №106-ос позивача було звільнено із займаної посади згідно пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу.

Кіцманська районна державна адміністрація просила суд у позові відмовити повністю.

Голова Кіцманської районної державної адміністрації Друцул І.В., повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Жодних документів від вказаного відповідача до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 розпорядженням Кіцманської районної державної адміністрації від 26 січня 2016 року № 11-ос звільнено з посади головного спеціаліста сектору взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секретної роботи апарату районної державної адміністрації.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі №824/136/16-а за позовом ОСОБА_1 до Кіцманської районної державної адміністрації про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позов задоволено частково. Визнано звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України незаконним. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секретної роботи апарату Кіцманської районної державної адміністрації. Стягнуто з Кіцманської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 січня 2016 року до дня прийняття рішення у даній справі в розмірі 7 599,79 грн. Постанову в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - звернуто до негайного виконання.

Указане судове рішення набрало законної сили 23 травня 2016 року.

На підставі постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі №824/136/16-а розпорядженням голови Кіцманської районної державної адміністрації Друцула Івана Васильовича від 13 травня 2016 року №74-ос «Про поновлення ОСОБА_1» позивача було поновлено з 27 січня 2016 року на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секретної роботи апарату районної державної адміністрації. Також забезпечено виплату позивачу середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 27 січня 2016 року по 19 квітня 2016 року включно у сумі 7599,79 грн у межах фонду оплати праці.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2016 року Кіцманською районною державною адміністрації персональним попередженням №01-26/12-298 ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до розпорядження від 12 лютого 2016 року № 46 посада, яку він займає виведена зі штатного розпису районної державної адміністрації. Також, повідомлено, що після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання цього персонального попередження він підлягає звільненню з роботи відповідно до пункту першого статті 40 Кодексу законів про працю України. Цим же попередженням йому запропоновано посаду спеціаліста І категорії відділу ведення Державного реєстру виборців апарату районної державної адміністрації.

20 травня 2016 року посадовими особами Кіцманської районної державної адміністрації складено акт, згідно змісту якого ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися під підпис із персональним попередженням про звільнення.

Листом від 11 липня 2016 року №01-26/12-428 Кіцманська районна державна адміністрація додатково повідомила ОСОБА_1 про те, що в термін до 12 липня 2016 року йому необхідно повідомити адміністрацію про прийняте рішення щодо запропонованої посади, інакше у встановлений термін адміністрація буде вважати, що він відмовився від запропонованої посади. Зі змістом зазначеного повідомлення ОСОБА_1 ознайомився 11 липня 2016 року, що підтверджується його підписом.

Розпорядженнями Кіцманської районної державної адміністрації від 19 серпня 2016 року №96-ос, від 05 вересня 2016 року №106-ос ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв'язку із реорганізацією структури районної державної адміністрації згідно пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

На думку позивача, відповідачами безпідставно було затримано виконання рішення суду Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі №824/136/16-а, не вчинено жодних дій щодо поновлення його на рівнозначній посаді або внесення відповідних змін до штатного розпису шляхом введення такої посади у зв'язку із чим він звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 2 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Принцип обов'язковості судових рішень закріплений, зокрема, в статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до змісту якої постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з положеннями частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Крім цього, частиною п'ятою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Частиною другою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про наявність у роботодавця прямого та безумовного обов'язку негайного виконання рішення суду в частині поновлення особи на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що у суб'єкта владних повноважень був обов'язок щодо негайного виконання рішення суду від 19 квітня 2016 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної та режимно-секретної роботи апарату Кіцманської районної державної адміністрації та виплаті йому заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Між тим, позивача поновлено на роботі лише розпорядженням від 13 травня 2016 року №74-ос.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Оскільки розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді на підставі постанови суду від 19 квітня 2016 року було видано 13 травня 2016 року, то з цього дня постанова суду про поновлення на роботі вважається виконаною.

Таким чином, період з 20 квітня 2016 року по 13 травня 2016 року є часом затримки в поновленні ОСОБА_1 на роботі в Кіцманській районній державній адміністрації.

При затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника такий має право на оплату вимушеного прогулу. Це право передбачене статтею 236 Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Наведена стаття не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що постанова Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року виконана Кіцманською районною державною адміністрацією шляхом видання вищевказаного розпорядження лише 13 травня 2016 року, то позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 20 квітня 2016 року по 19 травня 2016 року підлягають задоволенню частково, а саме: з 20 квітня 2016 року по 13 травня 2016 року.

Згідно наданої Кіцманською районною державною адміністрацією довідки від 20 вересня 2016 року №454 розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1, розрахованої за два останні місяці, що передували його звільненню з роботи, становить 4283,38 грн, а середньоденної - 194,699 грн.

Судом встановлено, що за період з 20 квітня 2016 року по 13 травня 2016 року кількість робочих днів - 15.

За таких обставин та беручи до уваги положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, суд приходить до висновку про стягнення з Кіцманської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 20 квітня 2016 року по 13 травня 2016 року у розмірі 2920 грн 48 коп. (194,699 грн х 15 роб. днів).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність голови Кіцманської районної державної адміністрації Друцула Івана Васильовича, яка полягала у не поновленні на посаді відповідно до судового рішення, то такі є безпідставними, оскільки, як вбачається з обставин справи, указаний відповідач фактично вчинив дії щодо поновлення позивача на займаній посаді шляхом прийняття розпорядження від 13 травня 2016 року №74-ос.

До того ж, на переконання суду, належним способом захисту порушених трудових прав ОСОБА_1 в даному випадку є саме стягнення з Кіцманської районної державної адміністрації на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України.

Відтак, позов в указаній вище частині задоволенню не підлягає.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд наголошує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип обов'язковості суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність оскаржуваних бездіяльності, дій чи рішень.

В ході судового розгляду справи відповідачі як суб'єкти владних повноважень не довели суду безпідставності усіх заявлених позивачем вимог.

Щодо посилань Кіцманської районної державної адміністрації про не вчинення позивачем необхідних дій, спрямованих на примусове виконання постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року, то такі є безпідставними, оскільки указана постанова суду в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць з огляду на наведені вище норми матеріального та процесуального права підлягала негайному виконанню незалежно від наявності або відсутності виконавчого провадження.

Добровільне виконання постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі №824/136/16-а є законодавчо встановленим обов'язком відповідача. Таке виконання не може залежати від дій особи щодо звернення з вимогою про його примусове виконання до органів державної виконавчої служби чи до інших державних органів.

Відповідно до частини п'ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України також визначено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При вирішення даного спору судом було враховано правову позицію Верховного Суду України у даній категорії справ, викладену, зокрема, у постанові від 23 червня 2015 року у справі № 2а-3138/10/0370.

Отже, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Кіцманської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 20 квітня 2016 року по 13 травня 2016 року у розмірі 2920 (дві тисячі дев'ятсот двадцять) грн 48 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 31 жовтня 2016 року.