Справа № 825/1457/16
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року м.Чернігів Справа № 825/1457/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Смуригіної К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області від 04.08.2016 №№ 1, .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про порушення позивачем абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України шляхом збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, на 22466,45 грн., є безпідставними, оскільки у відповідності до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідних положень» ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Оскільки, курсова різниця між сумами 165232,82 грн. та 59989,62 грн. становить 105242,66 грн. та не є доходом платника податків, у розумінні положень Податкового кодексу України, яка підлягає оподаткуванню згідно абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України, то, вважає, що ним правомірно у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік відображена сума доходу у розмірі 59989,62 грн., з якої і було сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 11388,92 грн. та військовий збір у розмірі 899,84 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив у його задоволенні відмовити, оскільки Чернігівська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяла у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20.09.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - Банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 (далі - Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банком надано Позичальнику кредит в розмірі 21300,00 доларів США зі строком повернення відповідно до графіку, але в будь-якому випадку не пізніше 17.09.2027 (а.с.80-87).

01.09.2015 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - Банк) та позивачем (далі - Позичальник) укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 20.09.2006 № 0.

Згідно підпункту 1.1. пункту 1 додаткової угоди сторони дійшли згоди, що Банк здійснює анулювання (прощення) частини заборгованості Позичальника за договором у разі виконання наступних умов: а) подання Позичальником Банку відповідного клопотання (заяви) щодо анулювання (прощення) частини заборгованості за договором; б) погашення Позичальником частини заборгованості у розмірі не меншому еквіваленту, що дорівнює 141062,45 грн. у валюті наданого кредиту за договором за курсом уповноваженого банку, а саме за курсом купівлі такої валюти Банком на Міжбанківському валютному ринку України (МВРУ), що склався на дату купівлі такої валюти Банком за заявою Клієнта. Таке погашення має бути здійснено в дату купівлі Банком відповідної валюти на МВРУ.

Крім того, згідно пункту 1.3. додаткової угоди у разі анулювання (прощення) боргу Банк, як кредитор, повідомляє Позичальника, як боржника, про анулювання (прощення) боргу у відповідному розмірі як боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за самостійним рішенням кредитора , не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності та про включення суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду. У разі прощення (анулювання) боргу Позичальник зобов'язується самостійно сплатити всі податки та збори, що передбачені чинним законодавством на день анулювання (прощення) боргу з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації за відповідний звітний період, в якому проводиться анулювання (прощеного) боргу. Позичальник також підтверджує, що він чітко усвідомлює податкові наслідки вказаного анулювання (прощеного) боргу для нього (а.с.88).

Цього ж дня, між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк (далі - Банк) та ОСОБА_3 (далі - Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 0, відповідно до умов якого Банком надано Позичальнику кредит в розмірі 141062,45 грн. зі строком повернення до 01.01.2044 (а.с.89) на споживчі потреби та погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 20.09.2006 № 0.

07.09.2015 Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» направлено на адресу позивача повідомлення про анулювання боргу (в порядку абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України), в якому останнім зазначено, що Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», як кредитор, з метою виконання вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України, повідомляє позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб-боржника, що Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_3, яка станом на 07.09.2015 становить 7512,32 доларів США (164841,27 грн.), по курсу НБУ:

- сума основного боргу (кредиту) 7496,07 доларів США, що по курсу НБУ станом на 07.09.2016 становить 164484,70 грн.;

- сума відсотків 16,25 доларів США, що по курсу НБУ станом на 07.09.2016 становить 356,57 грн.

Також, банком у повідомленні зазначено про необхідність позивачу, у відповідності до абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України, самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з анульованої суми заборгованості за основним боргом (кредитом) та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України (а.с.90).

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2016 працівником Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи, поданої за 2015 рік.

За результатами перевірки складено акт від 19.07.2016 № 19/25-22-13-01-14, яким встановлено порушення позивачем абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України (а.с.16,17).

На підставі вказаного вище акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 04.08.2016:

1) № 1, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування, на 20899,02 грн.;

2) № , яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на 1567,43 грн. (а.с.18).

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Так, перевіряючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, винесених Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, суд зазначає, що згідно з пунктом 162.1. статті 162 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, фізична особа-нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, податковий агент.

У свою чергу, платниками військового збору також є особи, визначені пунктом 162.1. статті 162 ПК України (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 ПК України).

Пунктом 163.1. статті 163 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи, тобто доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України (підпункт 1.2 пункт 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

Згідно з пунктом 164.1. статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

В силу положень абзацу «д» підпункту 164.2.17. п. 164.2. статті 164 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Системний аналіз наведених норм ПК України дає суду підстави для висновку про те, що обов'язок із самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням; надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу, укладення відповідного договору; включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27.04.2016 у справі № К/800/14115/15.

У свою чергу, з'ясовуючи наявність вищезазначених умов в разі анулювання (прощення) банком кредитної заборгованості, суд зважає на таке.

Так, відповідно до підпункту 14.1.47. пункту 14.1. статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу ІV цього Кодексу).

Водночас, згідно з пунктом 3.3 Розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, у графі 3 «Сума виплаченого доходу» відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Отже, визначальною ознакою доходу платника податку, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Тому, основна сума кредиту (тіло кредиту), що в подальшому анульована (прощена) банківською установою, вважається доходом платника податків у розумінні вимог податкового законодавства, який підлягає оподаткуванню на підставі абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 ПК України.

Разом з тим, відсотки за користування кредитом, пеня та штрафи, які нараховані кредитором відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню в порядку абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 ПК України.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.07.2015 у справі № К/800/15996/15.

Вказаний висновок додатково підтверджується тим, що в силу вимог підпункту 165.1.55. пункту 165.1. статті 165 ПК України сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються.

Таким чином, законодавець фактично усунув існуючі розбіжності у трактуванні поняття доходу як додаткового блага та визначив, що сума процентів, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

У свою чергу, з метою встановлення правового статусу прощеної суми заборгованості, судом на адресу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» направлено ухвалу від 05.10.2016 про витребування доказів: надання інформації щодо складових суми прощеного кредиту ОСОБА_3 (договір № 0 від 01.09.2015) (а.с.72,73).

17.10.2016 судом від Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» отримано пояснення щодо правового статусу прощеної суми заборгованості та відповідні документи, які підтверджують обставини, викладені у поясненні (а.с.79-90).

За наслідками дослідження зазначених матеріалів судом встановлено, що прощена (анульована) сума заборгованості ОСОБА_3 у розмірі 7496,07 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 164484,70 грн., є основним боргом (тілом кредиту), а тому вважається доходом платника податків, у розумінні вимог податкового законодавства, який підлягає оподаткуванню на підставі абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 ПК України податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області від 04.08.2016 №№ 1, , якими ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб та військовому збору на 22466,45 грн. та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При цьому, судом не приймається до уваги посилання позивача як у адміністративному позові, так і у судовому засіданні на пункт 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідних положень» ПК України, з наступних підстав.

Так, Законом України від 09.04.2015 № 321-VIII «Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов'язань», який набрав чинності 07.05.2015, були внесені зміни до Кодексу в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

У свою чергу, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 8 такого змісту: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року».

Тобто, не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України, слід розглядати окремо.

Враховуючи викладене, оскільки Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» у 2015 році було здійснено ОСОБА_3 анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої позивачем відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Падій