Справа № 2а-3596/09/0870
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2009-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Запоріжжя

16.07.2009 р. № 2а-3596/09/0870

за позовом: ОСОБА_1, 69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 82а-90

до відповідачів:

1.Прокуратури Запорізької області, 69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а;

2. Державного казначейства України, 01014, м. Київ, вул. Бастіонна, 6

про зобовязання вчинити дії,

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Нечипуренко О.М.

судді Малиш Н.І.

судді Щербак А.А.

при секретарі судового засідання Младенові О.П.

за участі представників сторін:

від позивача не прибув

від відповідача 1 ОСОБА_2 (посвідчення № 83 від 06.08.08р.)

від відповідача 2 не прибув

17.06.09р. на адресу Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 або позивач) до Прокуратури Запорізької області (надалі відповідач 1) та Державного казначейства України (надалі відповідач 2), у якій позивач просить суд зобовязати відповідача 1 надати відповідь на звернення від 05.04.09р. стосовно участі прокурора у справі № 2-487/09, яка розглядається Хортицьким районним судом м. Запоріжжя та здійснити представництво прокурора у цивільному процесі за справою № 2-487/09, також позивач просить стягнути з відповідача 2 на його користь моральну шкоду в розмірі 10000грн., завдану протиправними діями відповідача 1.

18.06.09р. колегією суддів у складі головуючого судді Нечипуренко О.М., суддів Малиш Н.І. та Щербака А.А. відкрито провадження в адміністративній справі № 2а-3596/09/0870 та призначено до судового розгляду на 16.07.09р.

Позивач у судове засідання 16.07.09р. не прибув. Разом з тим, 15.07.09р. на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач 1 проти вказаного клопотання не заперечив.

Клопотання позивача не суперечить вимогам чинного законодавства України, не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, приймається судом до розгляду і задовольняється.

15.07.09р. до суду також надійшло клопотання позивача про витребування з Хортицького районного суду м. Запоріжжя довідки про те, що прокурор не брав участь у справі № 2-487/09 та витребування оригіналу поштових реєстрів відправлення прокуратурою Хортицького району м. Запоріжжя відповіді на звернення позивача від 05.04.09р. про здійснення прокурором представництва інтересів ОСОБА_1 у суді.

Розглянувши вказане клопотання та заслухавши пояснення представника прокуратури, колегія суддів вважає клопотання позивача безпідставним, оскільки, по-перше, відповідач 1 не заперечує, що органи прокуратури Запорізької області не здійснювали представництво ОСОБА_1 у суді за справою 2-487/09, яка знаходиться на розгляді у Хортицькому районному суді м. Запоріжжя; по-друге, відповідно до вимог чинного законодавства України, прокуратурою Хортицького району м. Запоріжжя реєстр поштових відправлень не ведеться. Натомість, ведеться Книга обліку вихідної кореспонденції, направленої поштою, оригінал якої відповідач 1 надав суду для огляду та належним чином засвідчений витяг у матеріали справи.

Представник відповідача 1 проти позову заперечив та надав письмові заперечення. Зокрема зазначив, що позивач 06.04.09р. звернувся до прокуратури Запорізької області із заявою від 05.04.09р. про здійснення представництва його інтересів у цивільному процесі у справі № 2-487/09, яка розглядається Хортицьким районним судом м. Запоріжжя. Заява позивача 08.04.09р. надіслана за належністю до прокуратури Хортицького району м. Запоріжжя для прийняття рішення згідно з вимогами закону. Прокуратурою Хортицького району встановлено, що за вказаною справою представництво у суді інтересів позивача здійснює ОСОБА_3 на підставі довіреності від 23.08.08р., посвідченої державним нотаріусом.

Крім того, відповідач 1 пояснив, що представництво інтересів громадянина у суді є повноваженням прокурора, а не його обов'язком за заявою громадянина, та, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», прокурор самостійно визначає підстави для представництва інтересів громадянина у суді.

Оскільки підстав для здійснення представництва інтересів позивача у суді прокуратурою Хортицького району за результатами вивчення матеріалів цивільної справи № 2-487/09 не виявлено, то, відповідно, правомірно відмовлено у здійснені представництва інтересів позивача у суді.

Відповідач 2 у судове засідання 16.07.09р. не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 8631725 від 02.07.09р. Причини неявки суду не повідомив, витребуваних судом документів не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття у судове засідання відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючі, що основні вимоги позивача заявлені до відповідача 1, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача 2 за наявними у справі матеріалами.

Представник прокуратури проти розгляду справи без участі Державного казначейства України не заперечив.

Відповідно до ст. 41 КАС України, судом здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

У засіданні 16.07.09р., судом, відповідно до ст.160 КАС України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови і оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача 1, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 06.04.09р. звернувся до прокуратури Запорізької області із заявою від 05.04.09р. про здійснення прокуратурою Запорізької області представництва у цивільному процесі за справою № 2-487/09, яка знаходиться на розгляді Хортицького районного суду м. Запоріжжя, за позовом ОСОБА_1 до ДП «ОКБ Елміс», треті особи: Президент України, уповноважена Верховної ради України з прав людини,

Як вбачається із матеріалів справи, заява позивача направлена за належністю до прокуратури Хортицького району для прийняття рішення щодо участі органів прокуратури у цій справі на боці ОСОБА_1Н.(лист Прокуратури Запорізької області № 19-р від 08.04.09р.).

Докази, надані суду позивачем (висновок про вивчення цивільної справи № 2-487/09) свідчать про те, що за вказаною справою представництво у суді інтересів ОСОБА_1 здійснює ОСОБА_3 на підставі довіреності від 23.08.08р., посвідченої державним нотаріусом. Представництво за довіреністю не припинено, захист порушених чи оспорюваних прав здійснюється у відповідності до вимог чинного законодавства.

За результатами вивчення матеріалів цивільної справи № 2-487/09, прокурором Хортицького району 24.04.09р. листом № 58-09 позивачу надано відповідь про відсутність підстав для здійснення прокуратурою району представництва інтересів ОСОБА_1 у суді. Вказаний лист 24.04.09р. направлений позивачу, про що свідчить витяг з книги обліку вихідної кореспонденції, направленої поштою, оригінал якої досліджений судом у засіданні 16.07.09р.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що відповідь на своє звернення станом на 16.06.09р. не отримав, тому звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача 1 надати таку відповідь. Разом з тим, просить стягнути з відповідача 2 10000грн. моральної шкоди, яка завдана неправомірними діями відповідача 1, що полягають у ненаданні відповіді на звернення позивача та нездійсненні представництва його інтересів у суді.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача 1, колегія суддів вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Спеціальним законом, що регулює порядок та строки відповіді на звернення громадян є Закон України «Про звернення громадян». Цей закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як встановлено ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно з п. 3.2, 3.3 Інструкції «Про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України»затвердженої Наказом ОСОБА_4 прокурора N 9гн, 28.12.2005р. по кожному зверненню в прокуратурах усіх рівнів може бути виконана одна з таких дій: прийнято до розгляду; передано на вирішення до підпорядкованої прокуратури; направлено до іншого відомства; долучено до скарги, що раніше надійшла, або до матеріалів кримінальної справи. Звернення громадян, службових та інших осіб у 5-денний строк направляються за належністю з одночасним повідомленням про це заявників оперативними працівниками управління розгляду звернень та прийому громадян ОСОБА_4 прокуратури України, галузевих відділів обласних і прирівняних до них прокуратур, міськими, районними, міжрайонними прокурорами та їх заступниками. У цей же термін повідомляється автор про долучення звернення до матеріалів кримінальної справи для перевірки під час досудового слідства.

Відповідно до ч.2 п 6.4 Регламенту прокуратури Запорізької області, затвердженого наказом прокурора Запорізької області від 27 липня 2007 року № 22 звернення громадян та юридичних осіб, які надійшли до прокуратури області вперше і за ними не приймались рішення керівництвом прокуратур районного (міського) рівня (первинні звернення), передаються у відділ з питань розгляду листів та прийому громадян для розгляду і надсилання до підпорядкованих прокуратур (відповідних відомств) для вирішення.

Як свідчать матеріали справи, заява позивача про здійснення прокуратурою Запорізької області представництва його інтересів у суді за справою № 2-487/09, яка знаходиться на розгляді Хортицького районного суду м. Запоріжжя, надійшла до Прокуратури Запорізької області 06.04.09р.

У звязку з тим, що питання. порушенні в зверненні ОСОБА_1, відносяться до компетенції підпорядкованої прокуратури, у даному випадку прокуратури Хортицького району, прокуратурою області рішення за вказаним зверненням не приймалось, та відповідно до Регламенту прокуратури Запорізької області, листом № 19-р від 08.04.09р. звернення позивача було направлено до такої підпорядкованої прокуратури, з одночасним повідомленням про це заявника.

За результатами вивчення матеріалів цивільної справи № 2-487/09, прокурором Хортицького району 24.04.09р. листом № 58-09 позивачу надано відповідь про відсутність підстав для здійснення прокуратурою району представництва інтересів останнього в суді. Вказаний лист 24.04.09р. направлений позивачу, про що свідчить витяг з книги обліку вихідної кореспонденції, направленої поштою.

Тобто, прокуратурою Запорізької області під час розгляду звернення позивача від 05.04.09р. дотримано порядок та строки розгляду звернень громадян, встановлений Законом України «Про звернення громадян».

Вимогу позивача про зобовязання Прокуратури Запорізької області здійснити представництво прокурора у цивільному процесі за справою № 2-487/09 за позовом ОСОБА_1 до ДП «ОКБ Елміс», треті особи: Президент України, уповноважена Верховної ради України з прав людини, яка знаходиться на розгляді Хортицького районного суду м. Запоріжжя, колегія суддів вважає безпідставною та необґрунтованою з огляду на наступне:

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 45 Цивільно-процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної ОСОБА_2 України з прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про прокуратуру»прокурор може вступити у справу в будь-якій стадії процесу, якщо цього вимагає захист конституційних прав громадян, інтересів держави та суспільства, і зобов'язаний своєчасно вжити передбачених законом заходів до усунення порушень закону, хоч би від кого вони виходили. Прокурор має рівні права з іншими учасниками судового засідання.

Відповідно до ст. 36-1 вказаного вище Закону, представництво прокуратурою інтересів громадянина або державив суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Цією ж статтею визначено, що формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб; участь у розгляді судами справ; внесення апеляційного, касаційного подання на судові рішення або заяви про їх перегляд за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Таким чином, представництво прокурором інтересів громадянина в суді є його повноваженням, а не обов'язком на підставі заяви громадянина.

Отже, суд вважає, що відмовляючи позивачу у здійсненні представництва його інтересів у суді, органами прокуратури не допущено порушень приписів чинного законодавства України.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про стягнення з Державного казначейства України моральної шкоди в розмірі 10000грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психологічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків

Пунктом 4 вказаної Постанови передбачено, що у позовній заяві про відшкодування такої шкоди, крім іншого, має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У позовній заяві позивач просить відшкодувати моральну шкоду, але не зазначає, в чому полягала ця шкода, не обґрунтований документально розмір моральної шкоди, відсутні докази наявності причинного звязку дій відповідача 1 з негативними наслідками для позивача у вигляді: страждань, заподіяних громадянинові внаслідок фізичного чи психологічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Крім того, відповідно до змісту Розяснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р., моральна шкода підлягає задоволенню у разі задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки судом встановлена правомірність дій прокуратури Запорізької області щодо надання позивачу відповіді на звернення та обґрунтованість відмови органів прокуратури в здійсненні представництва інтересів ОСОБА_1 у справі № 2-487/09, що розглядається Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, то вимоги останнього щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000грн. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

За результатами розгляду справи, суд вважає, що відповідачем 1 доведено правомірність своїх дій під час розгляду заяви позивача та обґрунтовано відмову у здійсненні представництва інтересів останнього у суді, а отже, і відсутні підстави для стягнення з Державного казначейства України 10000грн. моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, враховуючи положення ч. 1 ст. 11 КАС України (розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості), суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зобовязання відповідача 1 надати відповідь на звернення позивача від 05.04.09р. щодо участі у справі № 2-487/09, яка розглядається Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, зобовязання відповідача 1 здійснити представництво інтересів позивача у цивільному процесі за справою № 2-487/09 та стягнення з відповідача 2 моральної шкоди в розмірі 10000грн., є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 24, 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

У позові ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області та Державного казначейства України про зобовязання відповідача 1 надати відповідь на звернення позивача від 05.04.09р. щодо участі у справі № 2-487/09, яка розглядається Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, зобовязання відповідача 1 здійснити представництво прокурора у цивільному процесі за справою № 2-487/09 та стягнення з відповідача 2 на свою користь моральної шкоду в розмірі 10000грн., відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 20.07.09р.

Головуючий суддя О.М. Нечипуренко

Суддя Н.І. Малиш

Суддя А.А. Щербак