Справа № 820/3511/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 р.Справа № 820/3511/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - Аббасова Ф.С., Клочко С.О., відповідача - Забайрачної С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016р. по справі № 820/3511/16

за позовом Комунального підприємства " Комплекс з вивозу побутових відходів"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА

Комунальне підприємство "Комплекс з вивозу побутових відходів" (далі по тексту - КП «КВПВ», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 30.03.2016р. №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016 року по справі № 820/3511/16 адміністративний позов Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 30.03.2016р. №, яким було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1132911 (один мільйон сто тридцять дві тисячі дев'ятсот одинадцять) грн. 00 коп., у тому числі 906329 (дев'ятсот шість тисяч триста двадцять дев'ять) грн. 00 коп. за податковими зобов'язаннями та 226582 (двісті двадцять шість тисяч п'ятсот вісімдесят дві) грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016 року по справі № 820/3511/16, скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що податкові накладні на суму ПДВ 92871,17 грн., складені в рамках виконання умов договору про надання послуг між КП «КВПВ» (Замовник) та ТОВ «Компанія СПО» (Виконавець) від 19.04.2013 року № 64, оформлені з порушенням п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, оскільки у них невірно визначена ціна постачання послуги без урахування ПДВ та кількість (об'єм, обсяг) наданих послуг. Аналогічні порушення допущено при оформленні податкових накладних за договором від 19.04.2013 року № 65 між позивачем та ТОВ «Компанія «СПО». Враховуючи викладене, вважає цілком обґрунтованим висновок відповідача про завищення позивачем податкового кредиту за липень-жовтень, грудень 2013 року, лютий-липень та вересень 2014 року та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016 року по справі № 820/3511/16, скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представники позивача в надісланих до суду письмових запереченнях та в судовому засіданні просили суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Стверджують, що в податкових накладних, виписаних в рамках виконання договорів № 64 та № 65, ціна постачання послуг була вірно визначена та заповнена у відповідності до предмету договору, позивачем обґрунтовано включено до податкового кредиту суму ПДВ по господарським операціям із ТОВ «Компанія «СПО» в розмірі 906329,00 грн., податок було сплачено до бюджету в повному обсязі, а відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення про збільшення позивачеві грошового зобов'язання з ПДВ винесено необґрунтовано та підлягає скасуванню.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області було проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт перевірки від 14.03.2016 р. за №117/20-40-14-03-08/33290649 (т. 1 а.с.49-87).

В зазначеному акті перевірки встановлено порушення позивачем п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 906329 грн., в тому числі: у липні 2013 року в сумі 27762 грн., у серпні 2013 року в сумі 9167 грн., у вересні 2013 року в сумі 34166 грн.,у жовтні 2013 року в сумі 40000 грн., у грудні 2013 року в сумі 85000 грн., у лютому 2014 року в сумі 17176 грн., у березні 2014 року в сумі 48045 грн., у квітні 2014 року в сумі 70256 грн., у травні 2014 року в сумі 255833 грн., у червні 2014 року в сумі 106378 грн., липні 2014 року в сумі 95045 грн., у вересні 2014 року в сумі 117501 грн.

Такий висновок податкового органу вмотивований виключно тим, що до реєстрів отриманих податкових накладних підприємством КП "КВПВ" включені податкові накладні, отримані від постачальника ТОВ "Компанія "СПО", які виписані з порушенням вимог ст.201 Податкового кодексу України, а саме в податковій накладній невірно визначена ціна постачання одиниці товару/послуги без урахування ПДВ та кількість (об'єм, обсяг).

Не погодившись з висновками зазначеного вище акту перевірки, позивач звернувся до ГУ ДФС у Харківській області із запереченнями на акт перевірки, за результатами розгляду яких податковим органом було відмовлено в задоволенні заперечень, а висновки спірного акту перевірки залишені без змін.(т. 1 а.с. 88-103).

На підставі наведених вище висновків акту перевірки відповідачем було винесено та надіслано на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1132911 грн., в т.ч. за основним платежем - 906329 грн та за штрафними санкціями - 226582 грн.(а.с. 47).

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарга позивача була залишена Державною фіскальною службою України без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2016 р. - без змін (т. 1 а.с. 24-46).

Скориставшись правом, закріпленим у п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України, КП «КВПВ» звернулось до суду з даним позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначення у графі 6 податкових накладних, виписаних позивачеві контрагентом ТОВ "Компанія "СПО", "послуга" або "1,00", не є порушенням податкового законодавства та відповідає вимогам Наказу Міндоходів України № 1379 від 01.11.2011 р. "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної". Крім того, судом першої інстанції зазначено, що виявлені в результаті перевірки помилки у податкових накладних не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, отже, з огляду на положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", спірні податкові накладні є підставою для віднесення позивачем сум податку, зазначених у цих податкових накладних, до податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що підставою для висновку відповідача про завищення позивачем податкового кредиту на суму 906329,00 грн. слугувало твердження відповідача про невідповідність податкових накладних, виписаних позивачеві постачальником послуг ТОВ «Компанія «СПО», вимогам ст.201 ПК України, а саме, на думку відповідача, у цих податкових накладних невірно визначена ціна постачання одиниці товару/послуги без урахування ПДВ та кількість (об'єм, обсяг) постачання. У зв'язку з чим, за твердженням відповідача, спірні податкові накладні не дають КП «КВПВ» права на формування податкового кредиту.

Колегія суддів вважає такі твердження відповідача хибними, з наступних підстав.

Згідно з пп. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як встановлено пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Нормами п. 201.1 ст. 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (п.201.4 ст.201 ПК України).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних (п.201.10 ст.201 ПК України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п.201.2 ст.201 ПК України).

Згідно з п.12 Порядку за повернення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну № 1379 від 01.11.2011р. "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 р. за N 1333/20071 (чинного до 01.03.2014 року) до розділу податкової накладної вносяться дані у розрізі номенклатури постачання товарів/послуг, зокрема:

12.1. у графу 2 - дата виникнення податкового зобов'язання у продавця, тобто здійснення будь-якої з подій, що сталася раніше, відповідно до вимог пункту 187.1 статті 187 розділу V Кодексу;

12.2 у графу 3 - номенклатура товарів/послуг продавця;

12.4. у графу 5 - одиниця виміру товарів/послуг - грн, шт., кг, м, см, м куб., см куб., л тощо;

12.5 у графу 6 - кількість (об'єм, обсяг) постачання товарів/послуг. У разі якщо послуги не мають таких показників, а вимірюються лише у вартісному вираженні, у графі 6 указується: "послуга/проценти тощо";

12.6 у графу 7 - ціна постачання одиниці товару/послуги без урахування податку на додану вартість.

Наведеним положенням Порядку № 1379 кореспондують норми п.14 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міндоходів України від 14.01.2014 р. № 10 "Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", чинного з 01.03.2014 року до 01.12.2014 року.

Так, згідно з п.14 Порядку № 10 до розділу I податкової накладної вносяться дані у розрізі номенклатури постачання товарів/послуг, а саме: 1) до графи 2 - дата виникнення податкового зобов'язання у продавця, тобто здійснення будь-якої з подій, що сталася раніше, відповідно до вимог пункту 187.1 статті 187 розділу V Податкового кодексу України. Графа 2 заповнюється в порядку, передбаченому абзацом другим пункту 3 цього Порядку; 2) до графи 3 - номенклатура товарів/послуг продавця. 4) до графи 5 - одиниця виміру товарів/послуг - грн, шт., кг, м, см, м куб., см куб., л, послуга тощо; 5) до графи 6 - кількість (об'єм, обсяг) постачання товарів/послуг; 6) до графи 7 - ціна постачання одиниці товару/послуги без урахування податку на додану вартість.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.04.2013 року між позивачем (Замовник) та ТОВ "Компанія "СПО" (Виконавець) були укладені наступні договори :

- № 64 про надання послуг з ремонтування та технічного обслуговування металевих виробів (ремонт та технічне обслуговування урн), за умовами якого Виконавець зобов'язується у 2013 році надати послуги, зазначені у Додатку 1 та 2 до Договору, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити такі послуги. Ціна договору - 558511,91 грн., у т.ч. ПДВ - 93085,32 грн., може бути зменшена за взаємною згодою сторін (т.1, а.с.104-105);

- № 65 про надання послуг зі збирання безпечних відходів, непридатних для вторинного використовування (очистка урн із заміною поліетиленових пакетів), за умовами якого Виконавець зобов'язується у 2013 році надати послуги, зазначені у Додатку 1 та 2 до Договору, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити такі послуги. Ціна договору - 4439438,40 грн., у т.ч. ПДВ - 739906,40 грн.

Згідно з пунктами 3.5. зазначених вище договорів (умови якого є спільними для договору № 64 та для договору № 65) платіжні зобов'язання Замовника виникають тільки при наявності відповідного бюджетного призначення на 2013 рік, згідно з ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.4.1 Договорів). Розрахунки проводяться поетапно шляхом оплати Замовником у безготівковій формі на підставі підписаного сторонами акту наданих послуг, який складається по підсумкам за місяць, протягом 7 робочих днів з дня надходження фінансування на реєстраційний рахунок Замовника (п.4.2 Договорів). Джерело фінансування - кошти міського бюджету. Бюджетні зобов'язання за договором виникають у разі наявності та в межах відповідних асигнувань. Такі умови фінансування виключають пред'явлення штрафних санкцій щодо оплати за послуги (п.4.3 Договорів). Невід'ємними частинами цих Договорів є : 1) кількісні характеристики послуги; 2) регламент надання послуг; 3) протокол узгодження договірної ціни (розділ ХІІ Договорів).

Додатковою угодою від 28.12.2013 року до Договору № 64 від 19.04.2013 року у зв'язку зі зменшенням реального фінансування зменшено ціну договору до 544921,45 грн., у т.ч. ПДВ - 90820,24 грн. (т.1, а.с.109).

Додатковими угодами №1 від 28.12.2013 року та № 2 від 31.12.2013 року до Договору № 65 від 19.04.2013 року у зв'язку зі зменшенням реального фінансування зменшено ціну договору до 4281146,86 грн., у т.ч. ПДВ - 713524,28 грн., а також продовжено строк надання послуг за договором на січень-березень 2014 року (т.1, а.с.148-149).

На виконання зазначених договорів сторонами були оформлені акти наданих послуг (т.1, а.с.112-120, 153-167).

ТОВ "Компанія "СПО" на адресу позивача були виписані рахунки-фактури (т.1, а.с.122-132, 168-182).

Постачальником послуг на виконання умов договорів були виписані спірні податкові накладні №15 від 03.07.2013 р., № 50 від 08.07.2013 р., № 67 від 09.07.2013 р., № 220 від 22.11.2013 р., №221 від 22.11.2013 р., № 222 від 20.12.2013 р., №25 від 06.05.2014 р., №133 від 18.08.2014 р. (т.1, а.с.133-140), №231 від 25.07.2013 р., № 39 від 12.08.2013 р., № 69 від 15.08.2013 р., № 207 від 20.09.2013 р., № 26 від 07.10.2013 р., №27 від 07.10.2013 р., № 222 від 22.11.2013 р., № 223 від 22.11.2013 р., № 49 від 06.12.2013 р., №50 від 06.12.2013 р., № 32 від 07.02.2014 р., №108 від 17.03.2014 р., №1110 від 18.03.2014 р., № 156 від 20.03.2014 р., № 20 від 04.04.2014 р., № 259 від 25.04.2014 р., № 285 від 29.04.2014 р., № 22 від 06.05.2014 р., №23 від 06.05.2014 р., № 24 від 06.05.2014 р., № 66 від 12.05.2014 р., № 176 від 20.05.2014 р., № 267 від 28.05.2014 р., №23 від 05.06.2014 р., №74 від 13.06.2014 р., № 111 від 17.06.2014 р., № 8 від 02.07.2014 р., №12 від 04.07.2014 р., №143 від 21.07.2014 р., № 16 від 05.08.2014 р., № 56 від 11.08.2014 р., №132 від 19.08.2014 р. (т.1, а.с.183-214, 221-225).

Колегія суддів відмічає, що вказані вище податкові накладні пройшли реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, що з огляду на приписи п.201.10 ст.201 ПК України вказує на те, що програмним забезпеченням податкового органу, який забезпечував реєстрацію цих податкових накладних в ЄРПН, не було виявлено недоліків у оформленні цих податкових накладних.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у графі 6 зазначених вище податкових накладних вказано або "послуга" або "1,00", що не суперечить вимогам п.201.1 ст.201 ПК України та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну № 1379, а також Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міндоходів № 10.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано, що підставою для висновку про невірне зазначення у цих податкових накладних обсягу (об'єму) наданих послуг та ціни постачання послуги без урахування ПДВ слугувала розбіжність між сумами вартості послуг, зазначеними у податкових накладних, та сумами, на які були складені акти наданих послуг.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що особливістю договорів № 64 та № 65 від 19.04.2013 року є те, що оплата послуг за цими договорами проводиться за рахунок бюджетних коштів, про що прямо вказано у цих договорах.

У відповідності до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

При цьому, за приписами п.187.7 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов'язаннями перед бюджетом.

Наведеним нормам п.187.7 ст.187 ПК України відповідають положення п.3.5, п.4.2, п.4.3 договорів від 19.04.2013 року №№ 64 та 65, якими момент виникнення зобов'язань Замовника - позивача по справі - перед Виконавцем поставлено в залежність від надходження бюджетного фінансування.

Таким чином, податкові накладні складалися на кожну суму оплати послуг бюджетними коштами, що списувалася з рахунку Замовника та надходила на рахунок Виконавця, а акти приймання-передачі наданих послуг складалися за місяць, в якому надавалися послуги.

Отже, різниця в сумах, вказаних у податкових накладних, та в актах приймання-передачі послуг пояснюється різними датами складення цих документів та неможливістю встановити кількість урн, обслуговування яких здійснив Виконавець на дату складення податкової накладної в межах розрахункової суми, яка була перерахована ТОВ «КВПВ» на рахунок ТОВ «Компанія «СПО».

При цьому, в актах приймання-передачі послуг вказано кількість урн, обслуговування яких здійснив Виконавець, та середню вартість обслуговування кожної урни.

Відповідно до ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно з ч.1 ст.49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що оплата наданих послуг, замовлених розпорядником бюджетних коштів, проводиться після їх фактичного отримання, що в даному випадку засвідчується актом приймання-передачі наданих послуг, а отже, саме такий акт у спірних відносинах є підставою для прийняття органом Державної казначейської служби доручень КП «КВПВ» на здійснення платежу на користь ТОВ «Компанія «СПО».

Враховуючи викладене, колегія суддів приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що для здійснення оплати на користь ТОВ «Компанія «СПО» позивачем подавались до органу Державної казначейської служби акти наданих послуг, що містили кількість урн та середня вартість послуг за одиницю.

Та обставина, що вартість послуг, зазначена у графі 7 спірних податкових накладних, не співпадає з вартістю послуг, вказаною в актах наданих послуг, не є підставою вважати податковий кредит завищеним, та не є підставою для висновку про невідповідність таких податкових накладних вимогам п.201.1 ст.201 ПК України.

Так, як вбачається з комплексного аналізу наданих до матеріалів справи копій податкових накладних, рахунків-фактур та актів приймання-передачі послуг, а також наданих позивачем порівняльних таблиць (т.1, а.с.141, 215), загальна сума вартості наданих послуг, вказана у податкових накладних та рахунках-фактурах, відповідає загальній сумі наданих послуг за актами приймання-передачі послуг.

Враховуючи викладене, колегія суддів, беручи до уваги положення п.187.7 ст.187, п.п.198.2 ст.198, п.201.4 ст.201 ПК України, вказує, що продавцем (ТОВ «Компанія «СПО») правомірно складалися податкові накладні у день виникнення податкових зобов'язань продавця, яким у розумінні п.187.7 ст.187 ПК України є дата зарахування бюджетних коштів на банківський рахунок платника податку. Отже, зазначення у податковій накладній ціни постачання (надання послуг), виходячи з тієї суми, що перераховується Замовником на рахунок Виконавця послуг станом на дату складення податкової накладної, не є порушенням порядку заповнення податкової накладної, встановленого пунктом 201.1 ст.201 ПК України. А відтак, позивачем цілком правомірно сформовано податковий кредит у розмірі 906329,00 грн. на підставі вищезазначених податкових накладних, виписаних ТОВ «Компанія «СПО».

Крім того, колегія суддів зазначає що до моменту проведення спірної перевірки позивача Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 року № 909-VІІІ внесені зміни до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, які набрали законної сили з 01.01.2016 р.

Так, пункт 201.10 статті 201 ПК України було доповнено абзацом 19, яким передбачено, що податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ті особливості заповнення податкових накладних, виписаних ТОВ «Компанія «СПО», які відповідач виявив у результаті перевірки та які вважав помилками, не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, а отже спірні податкові накладні є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 30.03.2016р. №про збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1132911,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 906329,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 226582 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір.

При відкритті провадження у справі за клопотанням відповідача сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті (в редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VІІІ) розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено на рівні 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання юридичною особою до адміністративного суду позову майнового характеру ставка судового збору складає 1,5% розміру позовних вимог, однак, не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання Головним управлінням ДФС у Харківській області апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016 року по справі № 820/3511/16, становить 18363,04 грн.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у зазначеному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016р. по справі № 820/3511/16 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) на користь Державного бюджету України (отримувач -УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк : ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 18363 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят три) грн. 04 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 28.10.2016 р.