Справа № 819/921/16
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/921/16

20 жовтня 2016 р.м .Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Хоменко Л.В.

за участю:

представника позивача Щербатюк О.Д.

представника відповідача Ковальова Н.С.

представника відповідача Гонтарук В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" до Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Терра" звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ГУ ДФС у Тернопільській області від 24 травня 2016 р. №, від 24 травня 2016 р. №, від 24 травня 2016 р. №, посилаючись на те, що вони прийняті не на підставі, в порядку і спосіб, що визначені законами, використовуючи повноваження та з метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, відтак є незаконними.

31.08.2016 р. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Терра" подало суду заяву про зміну позовних вимог в якій збільшило заявлені первинні вимоги і просило також визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Тернопільській області від 24 травня 2016 р. №, від 24 травня 2016 р. №, від 26 травня 2016 року №, від 26 травня 2016 року № з підстав невідповідності їх вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, з мотивів викладених у адміністративному позові та заяві про збільшення позовних вимог.

Представники відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечили та пояснили, що оскаржувані рішення є законними, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, з'ясувавши усі обставини та перевіривши їх доказами, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи із наступних підстав.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Терра" зареєстроване 20.09.2000 р. Підволочиською районною державною адміністрацією, Тернопільської області та 25.09.2000 р. взято на податковий облік в органах державної податкової служби.

На підставі наказу ГУ ДФС у Тернопільській області №339 від 13.04.2016 р. та направлення №706 від 22.04.2016 р. виданого ОСОБА_4, направлення №707 від 22.04.2016 р. виданого ОСОБА_5, направлення №708 від 22.04.2016 р. виданого ОСОБА_6, направлення №709 від 22.04.2016 р. виданого ОСОБА_7, направлення №710 від 22.04.2016 р. виданого ОСОБА_8, направлення №787 від 04.05.2016 р. виданого ОСОБА_9 ГУ ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку СГ TOB «Терра», результати якої оформлено актом перевірки від 18.05.2016 №212/14-01/30915955 «Про результати документальної планової виїзної перевірки СГ TOB «Терра» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р.».

Як вбачається із висновків Акту перевірки, на думку податкового органу позивачем порушено:

- п.44.1 ст.44, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, п.1, п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, в результаті чого встановлено заниження суми ПДВ, що підлягає нарахуванню, залишається у розпорядженні сільськогосподарського товаровиробника та спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства всього в сумі 41050 грн. В результаті чого ГУ ДФС у Тернопільській області винесене податкове повідомлення-рішення від 24.05.2016 №. яким застосовано штрафні санкції у розмірі 10262,5 грн.;

- п.4 Постанови КМУ від 12.01.2011 №11 «Про затвердження порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум ПДВ на спеціальних рахунках, відкритих у банках» та п.209.2 ст.209 ПКУ, а саме, перераховано кошти зі спеціального рахунку ПДВ не за цільовим призначенням всього в сумі 135000 грн. В результаті чого ГУ ДФС у Тернопільській області винесене податкове повідомлення-рішення від 24.05.2016 №, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 135000 грн.;

- пп.2.11, 3.1, 7.41 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, підприємство провело готівкові розрахунки без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа) встановленої форми та змісту (згідно «Положення про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 №614) в бухгалтерію підприємства на загальну суму 1537 грн. В результаті чого ГУ ДФС у Тернопільській області винесене податкове повідомлення-рішення від 24.05.2016 №, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 1537 грн.;

- пп.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПКУ - неподання до контролюючого органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 ПКУ, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально та не нарахування самостійно платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2015 рік (загальна площа об'єктів оподаткування 141,5 кв.м. * 12,18 грн. = 1723,47 грн.). В результаті чого ГУ ДФС у Тернопільській області винесене податкове повідомлення-рішення від 26.05.2016 № на суму штрафних санкцій 170 грн. та № на суму штрафних санкцій 430,87 грн..

Зокрема, податковим органом під час перевірки встановлено, що СГ TOB «Терра» здійснило списання аміачної селітри 30.11.2013 р. на суму 45 833,33 грн. без ПДВ. Дана селітра аміачна придбана у ТзОВ «АТК» () згідно видаткової накладної №150 від 31.05.2013 р.. Сума ПДВ 9 167 грн. включена до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ (спеціальної) за травень 2013 року.

СГ TOB «Терра» здійснило списання «Префект ЕС» 30.09.2015 р. на суму 156 916 грн. без ПДВ. Даний товар придбано у TOB «Трейд-Агрохім» () згідно видаткової накладної №954 від 06.08.2015 р.. Сума ПДВ 31 383 грн. включена до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ (спеціальної) за серпень 2015 року.

В бухгалтерському обліку операція зі списання відображена проводкою Д-т 23 «Виробництво» К-т 201 «Сировина і матеріали».

Представник відповідача стверджує, що позивачем до перевірки не надано актів «про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин» (форма N ВЗСГ-3), затверджених Наказом Мінагрополітики України від 21 грудня 2007 року №929, а також жодних інших первинних документів, які б містили всі обов'язкові реквізити первинного документа, зміст й обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Вказані висновки податкового органу є помилковими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки чинним законодавством не передбачено форми та змісту актів про використання (списання) добрив та засобів захисту рослин, а відтак надані позивачем перевіряючим та суду акти на списання, які відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є достатнім доказом того, що вказана операція відбулась.

Відповідно до вимог п.1 ст.9 Закону України №996-XIV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно з п.2 ст.9 Закону №996 обов'язковими реквізитами первинного документа є: назва документа (форми); дата й місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст й обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого Міністерством юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 (далі Положення №88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи дозволи та розпорядження адміністрації на їх проведення.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПКУ платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 ПКУ, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків.

З огляду на викладене не заслуговує на увагу посилання відповідача на те, що СГ TOB «Терра» в порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.5 ст.198 ПКУ, пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення №88, п.1, п.2 ст.9 Закону №996 занизило податкові зобов'язання по податковій декларації з ПДВ (спеціальній) в результаті не застосування умовного продажу по операціях зі списання міндобрив та засобів захисту рослин, використання в господарській діяльності яких не підтверджено первинними документами всього в сумі 41050 грн., в тому числі за листопад 2013 року - 9667 грн., вересень 2015 року - 31383 грн.

З огляду на викладене прийняте ГУ ДФС у Тернопільській області податкове повідомлення - рішення від 24.05.2016 №, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 10262,5 грн. (25%) з посиланням на пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.123.1 ст.123 ПК України є протиправне та таке, що підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення - рішення від 24.05.2016 року №, то судом встановлено, що податковий орган помилково прийшов до аналогічного висновку при його винесенні, а відтак воно є протиправне та таке, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

СГ TOB «Терра» здійснило перерахування коштів зі спеціального рахунку в загальній сумі 135000 грн. на адресу постачальників за товари, які не є виробничими факторами чи виробничими цілями, оскільки наданими до перевірки документами не підтверджено їх використання в господарській діяльності, а саме: за аміачну селітру ТзОВ «АТК» - 55000 грн., за товар згідно з договором від 02.07.15 ФОП ОСОБА_11 - 80000 грн. (без ПДВ).

Придбана у ТзОВ «АТК» () аміачна селітра згідно видаткової накладної №150 від 31.05.2013 року списана 30.11.2013. В бухгалтерському обліку дана операція відображена проводкою Д-т 23 «Виробництво» К-т 201 «Сировина і матеріали».

Придбаний у ФОП ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_1) товар, а саме засоби захисту рослин та міндобрива списаний 30.09.2015, 31.10.2015, 30.11.2015. В бухгалтерському обліку дана операція відображена проводкою Д-т 23 «Виробництво» К-т 201 «Сировина і матеріали».

Неправомірним є посилання відповідача на те, що до перевірки не надано актів «про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин» (форма N ВЗСГ-3), затверджених Наказом Мінагрополітики України від 21 грудня 2007 року №929, а також жодних інших первинних документів, які б містили зміст й обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Відповідно до п.209.2 ст.209 ПК України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Помилковим є висновок податкового органу про те, що СГ TOB «Терра» використано кошти не за цільовим призначенням всього в сумі 135 000 грн.

На підставі акта перевірки від 18.05.2016 №212/14-01/30915955 ГУ ДФС у Тернопільській області неправомірно прийнято податкове повідомлення - рішення від 24.05.2016 №, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 135000 грн. з посиланням на пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.123.2 ст.123 ПКУ.

Судом встановлено, що списання товарно-матеріальних цінностей проводилось згідно з актами на списання, складених з дотриманням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які надавались під час проведення перевірки ревізорам.

Зазначене відповідає фактичним обставинам справи, оскільки встановлені порушення не ґрунтуються на даних первинного обліку платника податків, крім цього не відповідають дійсності відомості в акті перевірки про те, що жодних первинних документів, які б містили зміст, обсяг, одиницю виміру господарської операції до перевірки не надано.

З огляду на викладнене податкове повідомлення - рішення від 24.05.2016 року № ГУ ДФС у Тернопільській області є протиправне та таке, що підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 24.05.2016 № винесеного ГУ ДФС у Тернопільській області, то судом встановлено, що воно відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підстави для його скасування відсутні, з огляду на нижче викладене.

СГ TOB «Терра» в порушення вимог п.п. 2.11, 3.1, 7.41 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, провело готівкові розрахунки без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа) встановленої форми та змісту (згідно з Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 №614) в бухгалтерію підприємства на загальну суму 1537,00 грн.

Відповідно до абз.6 п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95 (далі - Указ №436) за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів до юридичних осіб застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі сплачених коштів.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що така фінансова санкція за своєю суттю є адміністративно-господарською, а тому строки її застосування обмежені відповідно до ч. І ст.250 Господарського Кодексу України (далі - ГКУ) одним роком з дня вчинення суб'єктом господарювання порушення правил здійснення господарської діяльності.

Стосовно цього аргументу платника слід зазначити, що відповідно до статті 4 ГКУ не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема: фінансові відносини за участі суб'єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів; адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Однак ч. 2 ст. 250 ГК України передбачає, що ці правила не поширюються на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів. Згідно з пп. 14.1.39 п.14.1. ст. 14 ПКУ грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В свою чергу, відповідно до п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють контроль за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій.

В ПК України строки давності для визначення суми грошових зобов'язань платника податків передбачені статтею 102 і становлять 1095 днів.

Таким чином, на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені ПКУ та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби, застосовується строк давності, визначений ст.102 ПК України, тобто 1095 днів. На такі випадки не поширюються обмеження щодо строків застосування штрафних санкцій, які передбачені ч. І ст.250 ГК України.

При цьому, відповідно до п. 114.1 ст.114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним ст.102 ПК України.

Згідно з п. 102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст.102 ПКУ, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Таким чином, оскільки Указом №436 не передбачено термін давності для застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки, то застосовуються норми ПКУ, згідно з якими такий термін становить 1095 днів.

Отже, податковим органом на підставі акта перевірки від 18.05.2016 №212/14-01/30915955 ГУ ДФС у Тернопільській області правомірно прийнято податкове повідомлення - рішення від 24.05.2016 №, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 1537 грн. з посиланням на пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та абз.6 п.1 Указу №436.

Що стосується прийнятих ГУ ДФС у Тернопільській області податкових повідомлень - рішень від 26.05.2016 № та №, то судом також встановлено, що вони є протиправними, а тому підлягають до скасування, виходячи із наступних підстав.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон №71-VIII), яким було введено новий податок - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. А у «Прикінцевих положеннях» Закону №71-VIII міститься пряма норма щодо введення цього Закону у дію з 01 січня 2015 року, що зазвичай у Законах не робиться (як правило, Закони України набувають чинності після закінчення 10-денного строку з дня офіційного опублікування).

Ставки податку для об'єктів житлової та/ або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПКУ).

Пунктом 33 підрозд.10 розд. XX Перехідних положень ПК України передбачено, що на 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені цим підпунктом, не можуть перевищувати 1 % мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. для об'єктів нежитлової нерухомості.

При цьому, п.4 розд. II «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» органам місцевого самоврядування рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами є офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів (п.12.5 ст.12 ПК України).

Згідно з ст.73 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Тобто, нові ставки та пільги, встановлені на 2015 рік рішеннями місцевих рад в межах наданих їм повноважень, застосовуються при обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з моменту їх оприлюднення.

Податкове законодавство України ґрунтується на принципах, визначених в ст. 4 ПК України, зокрема на принципі стабільності. Відповідно до пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, безпосереднє встановлення місцевих податків, а відтак і транспортного податку, віднесено ПК України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах повноважень.

Оскільки Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII, яким введено податок на нерухоме майно, набрав чинності 01.01.2015 року, то сільська рада, як встановлювач місцевого податку відповідно до пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 та пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України може встановити такий податок не раніше наступного бюджетного періоду, тобто з 2016 календарного року.

При цьому суд враховує вимоги пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, яким передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Оскільки Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII набрав чинності 01.01.2015 року, тобто пізніше як за шість місяців до початку бюджетного періоду 2015 календарного року, нарахування Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області податку на нерухоме майно не встановленого рішенням сільської ради на підставі норм ПК України можливе не раніше наступного бюджетного періоду, тобто з 2016 календарного року. Такий висновок відповідає принципу стабільності, встановленому пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України.

Таким чином, виходячи з наведених вище норм податкового законодавства, податок нерухоме майно не може бути визнаний обов'язковим до сплати в 2015 році, оскільки місцеві ради не брали і не могли прийняти та офіційно оприлюднити до 15 липня минулого 2014 рішення про встановлення таких податків і зборів.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги Закону України від 11.09.2003 №1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Тобто, на обов'язок щодо оприлюднення рішення у частині встановлення місцевими радами податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2015 рік існував законодавчий мораторій.

Судом встановлено, що Рішенням Качанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області від 29.01.2015 року №326 встановлено такі ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2015 рік :

для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб у розмірі 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2015 року, за 1 кв. метр бази оподаткування (у 2015 році 1218*1%= 12,18 грн);

для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб у розмірі 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2015 року за 1 кв. метр бази оподаткування. (у 2015 році 1218 *1%=12,18 грн).

Згідно інформації про державну реєстрацію речових прав у власності СГ ТОВ «Терра» є об'єкти нежитлової нерухомості, які підлягають оподаткуванню:

- баня загальною площею 89,4 кв. м;

- колодязь (насосна) загальною площею 3,8 кв. м;

- майстерня по трудових процесах (кузня) загальною площею 17,4 кв. м;

- котельня загальною площею 23,4 кв. м;

- погріб загальною площею 7.5 кв. м.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, застосування відповідачем положень Закону з метою оподаткування податком за нерухоме майно, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Таким чином, контролюючим органом неправомірно при перевірці СГ ТОВ «Терра» нараховано 1723,47 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (загальна площа об'єктів оподаткування 141,5 кв.м * 12,18грн. = 1723,47 грн.).

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що розділом ж) пп.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України визначено, що не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Оскільки вищезазначені об'єкти нежитлової нерухомості використовуються СГ ТОВ «Терра» у сільськогосподарській діяльності, тому вони не підлягають оподаткуванню.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 N507 (далі - ДК 018-2000), будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства».

Цей клас включає підкласи:

- 1271.1 «Будівлі для тваринництва» (зокрема, товарні та племінні ферми великої рогатої худоби, свиноферми та свинофабрики, вівцеферми, кролівничі та звірівницькі ферми, кінні заводи, собачі розплідники);

- 1271.2 «Будівлі для птахівництва» (зокрема, птахофабрики, та птахоферми, на підприємства по виробництву яєць та м'яса птиці, а також по вирощуванню гібридної птиці для товарних господарств і інкубаторно-птахівничі станції для виробництва добового молодняка птиці та інші);

- 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна» (зокрема, зерносховища);

- 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні» (зокрема, силоси);

- 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства» (зокрема, підвали, винокурні, винні ємкості);

- 1271.6 «Будівлі тепличного господарства» (зокрема, теплиці, сільськогосподарські, парники, оранжереї, заводи кормових антибіотиків);

- 1271.7 «Будівлі рибного господарства» (зокрема, підприємства по переробці риби);

- 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва» (зокрема, підприємства по переробці відходів тваринництва);

- 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші» (зокрема, підприємства виробничо-технічного обслуговування, які включають: бази зберігання мінеральних добрив та пестицидів, сільськогосподарської техніки та запасних частин, підприємства по ремонту сільськогосподарських машин та транспорту, станції біологічного захисту рослин).

Помилковим є висновок податкового органу про те, що у власності СГ TOB «Терра» є об'єкти нежитлової нерухомості, які підлягають оподаткуванню, не підпадають під визначення класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» та є об'єктами, які підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

При цьому неправомірним є висновок відповідача про те, що СГ TOB «Терра» не подано податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2015 рік та занижено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2015 рік на суму 1 723,47 гривні.

На підставі акта перевірки від 18.05.2016 №212/14-01/30915955 ГУ ДФС у Тернопільській області безпідставно прийнято податкові повідомлення - рішення від 26.05.2016 № про застосування штрафної санкції за неподання декларації в розмірі 170 грн. та № про збільшення грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно в сумі 2154,34 грн., в т.ч. основного платежу в розмірі 1723,47 грн. та штрафної санкції 430,87 грн. (25%).

Таким чином Податкові повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області № від 24 травня 2016 року, № від 24 травня 2016 року, № від 26 травня 2016 року, № від 26 травня 2016 року слід визнати протиправними та скасувати, частково задовольнивши позовні вимоги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Терра".

Що стосується вимог позивача про скасування податкового повідомлення - рішення від 24.05.2016 № винесеного ГУ ДФС у Тернопільській області, то судом встановлено, що воно відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підстави для його скасування відсутн.

іВідповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене слід стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" сплачений судовий збір в сумі 2 236 гривень 86 копійок.

керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково. Податкові повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області № від 24 травня 2016 року, № від 24 травня 2016 року, № від 26 травня 2016 року, № від 26 травня 2016 року - визнати протиправними та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Терра" сплачений судовий збір в сумі 2 236 (дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 86 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.