Справа № 826/434/16
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/434/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Петрика І.Й.,

за участю секретаря Маменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк"Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк"Славкіної Марини Анатоліївни до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна Марина Анатоліївна звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, в якому просить:

визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві щодо відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/6674/15;

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 14.12.2015 про відкриття виконавчого провадження №49612831.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувану постанову позивачем отримано лише 30.12.2015, тобто вже після завершення встановленого державним виконавцем строку для добровільного виконання рішення, внаслідок чого відповідач, розпочинаючи примусове виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/6674/15 не пересвідчився в отриманні вказаної постанови боржником. Крім того, позивачем наголошено, що у виконавчому листі, який є предметом виконання у виконавчому провадженні №49612831 в якості ідентифікаційного коду боржника зазначено код Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», ліцензія якого відкликана рішенням Національного банку України, що є підставою для закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі положень п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року у задоволенні адміністративного суду відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова від 14 грудня 2015 року відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження №49612831 є протиправною, винесена без дотримання вимог законодавства, з порушенням норм Законів України «Про виконавче провадження», «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та інших нормативно-правових актів, що в свою чергу є підставою для її скасування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, думку представника позивача, доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Бучком В.В. за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №826/6674/15, виданого 26.11.2015 Окружним адміністративним судом міста Києва, про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну Марину Анатоліївну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_5 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49612831 від 14.12.2015, якою, зокрема, встановлено для боржника 7-денний строк для самостійного виконання рішення.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, проаналізувавши норми Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку, що несвоєчасне отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження не є законодавчою підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з чим, суд вказав на необґрунтованість позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду вважає правильним, виходячи з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Приписами частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

При цьому, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом (частина перша статті 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

У силу пункту 1 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (частина друга статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі, зокрема, зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, в якості боржника у виконавчому провадженні №49612831 виступає уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна Марина Анатоліївна, адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дягтярівська, 27Т, (а.с.9).

У свою чергу, за твердженням позивача, зазначення коду ЄДРПОУ боржника у вказаному виконавчому провадженні - 19017842 - вказує на те, що боржником виступає публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» («ВіЕйбі Банк»), ліцензія якого, у відповідності до постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 №188, відкликана, на підставі чого виконавче провадження підлягає закінченню, згідно з пунктом 3-1 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Приписами пункту 3-1 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Водночас, у відповідності до частини шостої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду (частина перша статті 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

При цьому, з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку (пункт 1 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіна Марина Анатоліївна, яка призначена виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з дня початку процедури ліквідації банку виконує функції керівника банку. Тобто, фактично позивач (уповноважена особа), будучи суб'єктом владних повноважень, у спірних правовідносинах і боржником у виконавчому провадженні, діє як представник виконавчого органу банку.

Відтак, зазначення у виконавчому документі та, відповідно, в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження коду ЄДРПОУ, належного публічному акціонерному товариству «ВіЕйБі Банк», відповідає наведеним законодавчим приписам.

Разом з тим, боржником у розглядуваному виконавчому провадженні є саме уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіна Марина Анатоліївна, а не безпосередньо банк, ліцензія якого відкликана, а тому застосування у спірних правовідносинах положень пункту 3-1 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» та закінчення виконавчого провадження є необґрунтованим. Крім того, спори щодо включення осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виникають лише після ведення тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку, запровадження яких і забезпечення подальшої діяльності банку покладено на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та уповноважених осіб.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк"Славкіної Марини Анатоліївни - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.10.2016.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: О.А. Губська

І.Й. Петрик

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Петрик І.Й.

Губська О.А.