Справа № 806/5005/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м. Київ К/800/18918/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Горбатюка С.А.,
Стрелець Т.Г.,
розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою Житомирської митниці Міндоходів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року у справі за позовом приватного підприємства - Фірма "Мрія 2000" до Житомирської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року приватне підприємство "Мрія-2000" звернулося в суд з позовом до Житомирської митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправними і скасувати рішення Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 26 вересня 2014 року № 101060000/2014/300315/2 і картку відмови у митному оформленні від 26 вересня 2014 року № 101060000/2014/00373.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при митному оформленні партій товару безпідставно визначено митну вартість за резервним методом та видано картки відмови в митному оформленні, оскільки у відповідача були в наявності всі документи, необхідні для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №101060000/2014/300315/2 від 26.09.2014 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №101060000/2014/00373 від 26.09.2014 р.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Житомирська митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 серпня 2014 року між позивачем (Покупець) і Продавцем "Impulse (Qingdao) Health Tech Ltd" (Китай) укладено контракт № ST25-2014/08/088, за умовами якого Продавець зобов'язаний відвантажити товар (обладнання для заняття спортом, спортивні речі, аксесуари, комплектуючі та приладдя до вказаного обладнання в асортименті, у номенклатурі, кількості, за цінами і в термін, вказані в інвойсі) і передати право власності на нього Покупцю. Продавець поставляє товар на умовах FOB Qingdao Китай згідно з Incoterms 2010.

Уповноваженою позивачем особою ТОВ "БРВ-Україна" подана МД 101060000/2014/014544 на митне оформлення інвентаря та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою: ITWS-200 грузоблок для тренажера - 38 шт; ITWS-150 грузоблок до тренажера - 4 шт.; ITWS-275 грузоблок до тренажера 3 шт; ІТ7002 Тренажер Лавка Скотта - 2 шт; ІТ7009 Тренажер Лавка горизонтальна - 1 шт; ІТ7010 Тренажер Прес-бруси - 1 шт. ; ІТ7010ОРТ Опція Турнік - 5 шт.; ІТ7017 Стійка для дисків (8 місць) - 3 шт.; ІТ7022 Тренажер Лавка-табурет - 1 шт; ІТ7027 NEW Стійка для штанг - 2 шт; ІТ7030 Тренажер Римський стул - 1 шт.; SL7009 Тренажер Силова рама - 1 шт.; Країна виробництва: CN, торгівельна марка - Impulse, Виробник: Impulse (Qingdao) Health Tech Ltd.

До декларації також додані наступні документи:

- контракт від 01 серпня 2014 року № ST25-2014/08/088;

- коносамент MRFB14070951 від 05 серпня 2014 року;

- міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 24 вересня 2014 року А № 0000842;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 1446 від 24 вересня 2014 року;

- рахунок-фактура від 05 серпня 2014 року № Н140911;

- пакувальний лист від 05 серпня 2014 року;

- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2761 від 05 серпня 2014 року;

- декларація про походження товару Н140911 від 05 серпня 2014 року;

- акт про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 500060702/2014/7458 від 25 вересня 2014 року;

- договір (контракт) про перевезення № 203094 від 03 вересня 2014 року;

- договір про надання послуг митного брокера № 177 від 11 грудня 2012 року;

- резервна позиція № 915 від 26 липня 2001 року;

- копія митної декларації країни відправлення № 70351699 від 01 серпня 2014 року.

Відповідачем, митна декларація не була оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товарів не підтверджена документально, на письмову вимогу органів доходів та зборів не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, а саме: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти, прайс-листи виробника товару, висновки про якісні і вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, чим порушено вимоги статей 52, 53 Митного кодексу України.

На підставі цього позивачеві видано рішення про коригування митної вартості від 26 вересня 2014 року №101060000/2014/300315/2 і картку відмови у митному оформленні від 26 вересня 2014 року №101060000/2014/00373.

В рішенні також зазначено, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, оскільки документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, подані для митного оформлення, містять розбіжності, а саме: в рахунку на оплату фрахту та експедиторських послуг від 24.09.2014 року №1446 відомості про тип контейнера (1Х40) відрізняються від відомостей про тип контейнера (1Х40'HQ) у коносаменті від 05.08.2014 року №MRFB14070951; митна декларація країни відправлення від 01.08.2014 року № 70351699 складена раніше ніж інвойс від 05.08.2014 року № Н140911, а також у зв'язку з неподанням декларантом на письмову вимогу органу доходів і зборів відповідно до ч.3 ст.53 МКУ додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. Проведеною процедурою консультації встановлено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні товари, методи 2в і 2г - у зв'язку з відсутністю основи для віднімання і додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визначених митним органом митних вартостях МД №101060000/2014/012612 від 26.08.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем було надано всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару, а митний орган, в свою чергу, не довів наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення митної вартості за основним методом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частинами 3, 4, 5, 6, 7, 8 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Проте, судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у Житомирської митниці Міндоходів щодо вартості імпортованого товару.

Крім того, у своєму рішенні про витребування додаткових документів відповідачем не було обґрунтовано, які саме обставини мали бути підтверджені, додатково, витребуваними у позивача документами.

Щодо посилань відповідача на наявність окремих розбіжностей, а саме: в рахунку-фактури та експедиторських послуг від 24.09.2014 року №1446 відомості про тип контейнера (1Х40) відрізняються від відомостей про тип контейнера (1Х40'HQ) у коносаменті від 05.08.2014 року №MRFB14070951; митна декларація країни відправлення від 01.08.2014 року № 70351699 складена раніше ніж інвойс від 05.08.2014 року № Н140911, то судами вірно зазначено, що нормами Митного кодексу України передбачено єдину підставу для заборони застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) - не підтвердження декларантом документально або не визначення кількісно і достовірно та/або відсутність хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Зазначені ж розбіжності ніяким чином не впливають на визначення числових значень складових митної вартості і не можуть являтися підставою для коригування митної вартості імпортованих продуктів.

Щодо посилань відповідача на те, що сумніви стовно ціни задекларованого позивачем товару виникли у органу доходів і зборів за результатами аналізу відомостей, що містяться у базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міндоходів є безпідставними, оскільки відповідно до приписів МК України зазначена система носить інформаційний характер і не є виключною підставою відмови визнання задекларованої митної вартості декларантом, оскільки така підстава для коригування не передбачена ст. 55 МК України і не викладена в ст. VII ГАТТ та в Угоді про застосування ст. VII ГАТТ.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що судами попередніх інстанцій встановлено факт подання декларантом під час проведення митного контролю, одночасно з митними деклараціями всіх необхідних документів, які відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товарів та підтверджують ціну товарів, вказану в контракті та генеральній специфікації до нього, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що рішення відповідача про коригування митної вартості та картка відмови у митному оформленні товару є такими, що суперечать нормам митного законодавства, порушують права позивача, а тому підлягають скасуванню.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: