Справа № 2а-3494/09/2670
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/2750/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2012р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р. у справі за його позовом до Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту, третя особа - Державна служба молоді та спорту України про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства України у справах сім`ї, молоді та спорту №159-к від 27.03.2008р. «Про відрахування із заробітної плати ОСОБА_4.», стягнення зайво відрахованих коштів із заробітної плати в сумі 7552 грн. 31 коп.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2012р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р., у задоволені позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, судами встановлено, що відповідно до довідки Державної служби туризму і курортів від 23.01.2008р. позивач працював в державній службі туризму і курортів на посаді начальника управління політики з 01.06.2006р. року по 08.02.2007р. У 2007 році при звільненні позивач отримав компенсацію за невикористану відпустку 16 календарних днів, матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячного заробітку та матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань.

З 09.02.2007р. позивач проходив публічну службу в Міністерстві у справах сім'ї, молоді та спорту на посаді начальника юридичного управління.

13 листопада 2007 року позивач подав заяву на ім'я Міністра України у справах сім'ї, молоді та спорту про надання частини основної щорічної відпустки з 26 по 30 листопада 2007 року та про надання матеріальної допомоги на оздоровлення.

Наказом Міністерства України у справах сім`ї, молоді та спорту №319-кв від 13.11.2007р. (а.с. 8) позивачу була надана щорічна основна відпустка тривалістю 5 календарних днів з 26 по 30 листопада 2007 року за період роботи з 09.02.2007р. по 08.02.2008р. та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Наказом Міністерства України у справах сім`ї, молоді та спорту від 27.03.2008р. №159-к «Про відрахування із заробітної плати ОСОБА_4.» (а.с. 9) проведено відрахування матеріальної допомоги на оздоровлення, нарахованої відповідно до наказу від 13.11.2007р. №319-кв, із заробітної плати позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, виходив із того, позивачем була двічі отримана матеріальна допомога на оздоровлення за період роботи 2007 року.

Такі висновки судів колегія суддів вважає передчасними з наступних підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного наказу та встановлено судами із заробітної плати позивача проведено відрахування матеріальної допомоги на оздоровлення, нарахованої відповідно до наказу від 13.11.2007р.

Зазначений наказ винесено відповідно до статті 136 КЗпП України, якою передбачено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, та на підставі листа Державної служби туризму і курортів від 20.03.2008р.

Поряд з тим, в порушення вимог статті 159 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення судами не з'ясовано чи заподіяно позивачем будь-яку шкоду відповідачеві внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків.

Також, в матеріалах справи наявна довідка Державної служби туризму і курортів від 12.03.2012р. (а.с.63) про те, що матеріальна допомога позивачу не виплачувалась і довідка від 23.01.2008р. (а.с.98) про те, що така допомога позивачу виплачувалась, однак судами таким розбіжностям не дано оцінки в сукупності з іншими матеріалами справи.

Крім того, судами не враховано, що за правилами пункту 1 статті 127 КЗпП України наказ про відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок може бути виданий не пізніше одного місяця з дня виплати неправильно обчисленої суми.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

В свою чергу підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд відповідно до частини 2 статті 227 КАС України є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2012р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р. у даній справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

Ю.Й. Рецебуринський