Справа № 236/1104/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бєлоусов А. Є.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року справа №236/1104/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд, у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Сухарьок М.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 червня 2016 року у справі № 236/1104/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2016 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі - відповідач) про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо невиплати позивачу пенсії з 01 червня 2015 року незаконними та зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області відновити з 01 червня 2015 року визнати пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 3-4).

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 червня 2016 адміністративний позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не відновлення виплати пенсії ОСОБА_2 неправомірною. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити з 17.11.2015 року ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народжений в м. Макіївка Донецької області, зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 виплату раніше призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідач із таким рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції безпідставно зобов'язано поновити пенсію позивачу з 17 листопада 2015 року, оскільки з 01.04.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, яким ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб № 2262-XII від 09.04.1992 року доповнено реченням такого змісту: «тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів на І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах. Передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу» пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються не виплачуються, а оскільки позивач продовжує працювати на посаді державного службовця, Управління правомірно припинило виплату пенсії з 01 квітня 2015 року (а.с. 78-83).

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача та з 16 грудня 1999 року йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що підтверджується посвідченням № 26003 від 02.02.2000 року (а.с. - 6).

З копії трудової книжки БТ-І № 1581820 вбачається, що позивач , з 26.04.2010 року працює на посаді консультанта Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с. 7-8).

24 березня 2015 року Управлінням прийнято рішення № 1/2 - 03 про припинення виплати пенсії за вислугу років. В обґрунтування вказаного рішення відповідач зазначив, що у зв'язку зі зміною у ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», передбачено, що «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Посилаючись на вищезазначені зміни, Управління зазначило, що законних підстав для виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» немає (а.с. 18).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що з 01 червня 2015 року і на дату прийняття судового рішення (15.06.2015 року), перешкоди для виплати ОСОБА_2, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» - відсутні, а тому, задовольнив адміністративний позов позивача, але не з 01 червня 2015 року, як просив позивач, а 17 листопада 2015 року, оскільки позивач звернувся до суду 17 травня 2016 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Статтею 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, на час призначення пенсії позивачу) було врегульовано виплату пенсій військовим пенсіонерам при наявності заробітку (прибутку). Згідно з вказаною нормою пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку).

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року (надалі - Закон № 213-VIII), яким статтю 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в наступній редакції:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку)».

Як було зазначено вище, позивач працює на посаді консультанта Краснолиманського міського суду Донецької області.

З 01 квітня 2015 року позивачу тимчасово припинено виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у зв'язку із тим, що станом на 01 квітня 2015 року він займає відповідну посаду у вищевказаній установі.

Відповідно до п.2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 розділу "Прикінцеві положення" Закону №213-VIII передбачено покладення обов'язку на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом щодо підготування та подання до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 розділу "Прикінцеві положення" Закону №213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Колегія суддів зазначає, що позивач, станом на 01 квітня 2015 року займав посаду державного службовця, яка у майбутньому (при наявності достатнього стажу) давала б йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому на нього розповсюджується дія статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка є діючою, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасована не була, а отже, підлягає обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Слід також зазначити, що пунктом 3 розділу "Прикінцеві положення" Закону №213-VIII встановлений вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження у виплаті пенсії на період роботи у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах. У цьому переліку Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» -відсутній, тобто обмеження у виплаті пенсії для працюючих пенсіонерів продовжують діяти.

Таким чином, оскільки позивач обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», підстави для нарахування та виплати йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 квітня 2015 року - відсутні, а відповідач, в даному випадку, приймаючи рішення про припинення виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_2 діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі № К/800/53182/15.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 червня 2016 року у справі № 236/1104/16-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відновлення виплати раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів: Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць

М.Г. Сухарьок