Справа № 184/1829/16-а
Суддя: Гаєвий О. В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/1829/16-а
Номер провадження 2-а/184/45/16
П О С Т А Н О В А

27.10.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Гаєвого О.В., за участю секретаря - Поліщук О.А., розглянувши в м. Покров в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області від 06.10.2016 року про відмову у призначенні їй пенсії за вислугою років; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області призначити та виплачувати їй пенсію за вислугою років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-Ш від 12.07.2001 року) з 29.09.2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданій Дніпропетровською обласною прокуратурою 23.09.2016 року за №18-22вих16; стягнути з відповідача на її користь витрати на судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача - Дробот О.І. в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила позов розглянути за її відсутності. Крім цього, надала письмові заперечення, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що пенсія за вислугу років призначається тільки при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. В той же час, позивач ОСОБА_1 на даний час працює прокурором Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури. Також, вказує на те, що з 15.07.2015 року набрали чинності зміни до Закону України «Про прокуратуру», згідно яких було збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зокрема, з 1 жовтня 2015 року до 22 років 6 місяців, яких позивач на даний час не має.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Дніпропетровської області з 28 травня 1996 року по теперішній час. 29 вересня 2016 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років. Однак, відповідач своїм рішенням від 06.10.2016 року відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії, посилаючись на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, яким передбачено, що з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», про що повідомив її листом № 5639/06/34 від 06.10.2016 року.

На момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України, тобто - 28.05.1996 р., діяв Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в статті 50-1 якого (зокрема, в редакції від 12.07.2001р.) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

На теперішній час діє Закон № 1697-VII, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців. Тобто, вказаною нормою збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХП (в редакції від 12.07.2001 р.) з 20 до 22 років 6 місяців., що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони Державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, насамперед, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013р. №21-348а13, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ст. 244-2 КАС України.

Крім цього, частинами першою - третьою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf, Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав Людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мав законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися нормах статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001), і які були звужені статтею 86 Закону № 1697-VІІ.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки БТ-11 № 4359432 стаж роботи позивача, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугою років, на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії складає 21 рік 3 місяці 7 днів, у тому числі 20 років 4 місяці 1 день - робота на посадах прокурорів, 11 місяців 6 днів служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого.

Матеріали справи містять також довідку про заробітну плату позивача, видану Дніпропетровською обласною прокуратурою від 23.09.2016р. №18-22вих16.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, викладених ним в письмових запереченнях щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є безпідставними та недоведеними і спростовуються стабільними письмовими поясненнями позивача, наданими нею належними та допустимими доказами, вищевказаними нормами закону, матеріалами справи в їх сукупності.

Виходячи з вище наведеного, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе з заявою про призначення їй пенсії мала стаж роботи, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугою років - 21 рік 3 місяці 7 днів, у тому числі робота на посадах прокурорів становить 20 років 4 місяці 1 день та 11 місяців 6 днів служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого, факт набуття позивачем права виходу на пенсію за вислугою років незалежно від віку відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є беззаперечним навіть з урахуванням положень Закону № 1697-VІІ, що в свою чергу свідчить про протиправність дій Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 9-14, 69-71, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області від 06.10.2016 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за вислугою років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-Ш від 12.07.2001 року) з 29 вересня 2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданій Дніпропетровською обласною прокуратурою 23.09.2016 року за №18-22вих16.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 КАС України.

Суддя Орджонікідзевського міського суду О. В. Гаєвий