Справа № 2а-3838/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 червня 2011 року № 2а-3838/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенство екологічних досліджень"
про зобов'язання щодо допуску для проведення планової перевірки
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, в особі Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві, звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство екологічних досліджень»про зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство екологічних досліджень»допусти працівників Державної інспекції з контролю за цінами в м. Києві для проведення планової перевірки та надати бухгалтерські документи, книги, звіти, калькуляції та інші документи, повязані з формуванням, встановленням і застосування цін і тарифів.

Позовні вимоги ґрунтувались на тому, що Відповідач відмовився від допущення працівників Позивача до перевірки, чим порушив Закон України «Про ціни та ціноутворення», Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 року № 1819.

Від представника Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що у позивача для проведення позапланової перевірки не було необхідних підстав, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»та Законом України «Про державну податкову службу», перелік яких чітко визначений і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державній інспекції з контролю за цінами в місті Києві у відповідності до статті 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення», Положенням про Державну інспекцію з контролю за цінами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 року № 1819 та на виконання наказу від 05.11.2010 р. №323-п та відповідно до п. 2.1.7, 4.1.4 Плану роботи на ІV квартал 2010 р. та спільного розпорядження від 05.11.2010 р. було доручено начальнику відділу ОСОБА_1, заступнику начальника відділу ОСОБА_2 провести перевірку ТОВ «Агентство екологічних досліджень»з питань дотримання державної дисципліни при наданні житлово-комунальних послуг та при наданні послуг з утримання майданчиків для платного паркування транспорту.

Компетенція органів державного контролю за цінами визначена статтею 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення», якою встановлено, що контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України.

Постановою Кабінету міністрів України від 13 грудня 2000 року № 1819 затверджено положення про Державну інспекцію з контролю за цінами. Згідно пункту 1 даного положення Державна інспекція з контролю за цінами є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства економіки України та підпорядкований йому.

Пунктом 4 вищезазначеного Положення встановлено, що державна інспекція з контролю за цінами відповідно до покладених на неї завдань у межах своєї компетенції здійснює перевірку додержання порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення посадова особа органів державного контролю за цінами має право при здійсненні своїх повноважень проводити в органах виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності перевірки бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів повязаних з формуванням, встановленням та застосуванням цін і тарифів; одержувати матеріали та інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань; вимагати від керівників та інших посадових осіб органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які перевіряються, усунення виявлених порушень порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів.

Позивач зазначає, що при зверненні уповноважених осіб Державної інспекції з контролю за цінами в місті Києві до Відповідача про допуск до перевірки, останнім відмовлено в допущенні до перевірки, не надано бухгалтерських документів та інших документів, повязаних з формуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

В результаті зазначеного Державною інспекцією з контролю за цінами в місті Києві складено акт № 45 від 11 листопада 2010 року про недопуск до проведення позапланової перевірки уповноважених осіб інспекції.

Положенням про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 року № 1819 Державна інспекція з контролю за цінами є урядовим органом, що діє у системі Мінекономіки, відповідальний перед Кабінетом Міністрів України, підзвітний та підконтрольний Мінекономіки, який у межах своєї компетенції та відповідно до законодавства здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування. Основними завданнями Державної інспекції з контролю за цінами є: організація та здійснення відповідно до законодавства функцій з контролю та нагляду за дотриманням центральними та місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів АРК., субєктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування цін (тарифів); проведення цінових спостережень на споживчому та товарних ринках.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення»державні органи, що здійснюють контроль за цінами, та їх посадові особи мають права, виконують обовязки і несуть відповідальність, передбачені Законом України «Про державну податкову службу в Україні», крім повноважень, передбачених пунктами 6-9 статті 11 даного Закону.

Таким чином, на Державну інспекцію з контролю за цінами поширюється порядок та умови проведення планових та позапланових перевірок, які передбачені статтею 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Статтею 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»передбачено підстави проведення планових перевірок:

планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від здійснення господарської діяльності.

З урахуванням значення прийнятного ризику всі суб'єкти господарювання, що підлягають нагляду (контролю), відносяться до одного з трьох ступенів ризику: з високим, середнім та незначним.

Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю).

Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначаються переліки питань для здійснення планових заходів, які затверджуються його наказом.

У межах переліку питань кожен орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу має визначити ті питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль).

Уніфіковані форми актів, в яких передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику, затверджуються органом державного нагляду (контролю) і публікуються в мережі Інтернет у порядку, визначеному законодавством.

Орган державного нагляду (контролю) оприлюднює критерії та періодичність проведення планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) шляхом розміщення інформації в мережі Інтернет у порядку, визначеному законодавством.

У відповідності до ч 4. ст. 5 вищезазначеного Закону, органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Відповідно до частини 1 статті 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

Забороняється проведення планових виїзних перевірок за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Проведення планових виїзних перевірок здійснюється органами державної податкової служби одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням та сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів). Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням та сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів), визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, для проведення планової перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами в місті Києві необхідні повідомити юридичну особу в терміни, передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»та Законом України «Про державну податкову службу в Україні».

Відповідно до статті 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»посадові особи органу державної податкової служби (Державної інспекції з контролю за цінами, частина 3 статті 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення») вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Державної інспекції з контролю за цінами в місті Києві не надано переконливих доказів повідомлення Відповідача про проведення перевірки.

Крім того, судом встановлено, що посвідчення №696 від 05.11.2010 р. на проведення перевірки - анульовано.

Пунктом 3 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»передбачено, що субєкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення планового заходу з наданням йому копії відповідного документа.

Враховуючи всі обставини справи, оцінивши всі докази в сукупності, Суд дійшов висновку, що Позивачем не надано переконливих доказів, а вимоги позивача є не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.Б. Федорчук