Справа № 802/494/16-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 жовтня 2016 р. Справа № 802/494/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства "Агрофірма "Відродження"

до: Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області (в особі сектору з питань державної реєстрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, селянське (фермерське) господарство "Калина"

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

13.04.2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - приватне підприємство "Агрофірма "Відродження" (далі - ПП "Агрофірма "Відродження") з позовом до відповідача - Оратівського районного управління юстиції Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, селянське (фермерське) господарство "Калина" (далі - СФГ "Калина") про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію права оренди на земельні ділянки, на підставі договорів оренди землі між третіми особами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПП "Агрофірма Відродження" є орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0199 га строком на 15 років, що знаходяться на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, на підставі укладеного у 2007 році договору оренди землі з власником земельної ділянки ОСОБА_2. Однак, позивачу стало відомо, що 16.04.2014 року, на думку позивача, внаслідок неправомірних дій посадових осіб реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції Вінницької області здійснено подвійну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за СФГ "Калина", що порушує його право користування орендованою землею.

17.10.2016 року за вх. 22170 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про уточнення позовних вимог, в якому останній просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Оратівського районного управління юстиції Вінницької області № 12650254 від 24.04.2014 року.

Ухвалою суду від 05.09.2016 року замінено відповідача у справі - Оратівське районне управління юстиції Вінницької області його правонаступником - Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області (в особі сектору з питань державної реєстрації).

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Разом з тим, на адресу суду надійшло клопотання від 17.10.2016 року вх. №22170 про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - СФГ "Калина" та ОСОБА_1 в судове засідання також не з'явилися, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні обов'язковою не визнавалась, суд, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, визнав можливим проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Судом встановлено, що станом на 20.04.2007 року земельна ділянки площею 2,0199 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, перебувала у власності ОСОБА_2, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 (а. с. 201).

20.04.2007 року між ОСОБА_2 та ПП "Агрофірма "Відродження" укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, строком на 15 років. Вказаний договір зареєстрований Оратівським районним відділом Вінницької регіональної філії Центру ДЗК 26.06.2007 року за № 144 (а.с.13, 214).

В подальшому, ОСОБА_1 успадкувала зазначену земельну ділянку від померлого ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про право на земельну ділянку №2499 від 07.12.2012 року (а.с. 201, зворот).

Разом з тим, 01.02.2013 року між ОСОБА_1 та СФГ "Калина" укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 15 років (а.с. 198-199). Крім того, відповідно до рішення державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції Вінницької області № 12650254 від 24.04.2014 року право оренди земельної ділянки, що виникло на підставі договору від 01.02.2013 року, зареєстровано за СФГ "Калина" (а.с. 210).

Надаючи юридичну оцінку спору, що виник між сторонами, суд виходить з того, що правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельну ділянку, укладенням договору оренди землі та його реєстрацією на час прийняття відповідачем оскарженого рішення регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як роз'яснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства, орган державної реєстрації, при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеного між між ОСОБА_1 та СФГ "Калина, належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на дані земельні ділянки, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договорів оренди одних і тих самих земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що реєстрацію права оренди земельної ділянки за договором укладеним між ОСОБА_1 та СФГ "Калина, відповідачем проведено без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря землі. Тому, оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 12650254 від 24.04.2014 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 29.09.2015 року (справа № 21-760а15).

Згідно з ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 237 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції Вінницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 12650254 від 24.04.2014 року.

Стягнути на користь приватного підприємства "Агрофірма "Відродження" (вул. Леніна, 90, смт. Оратів, Оратівський район, Вінницька область, ) за рахунок бюджетних асигнувань Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області, сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович