Справа № 2а-12092/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 жовтня 2011 року № 2а-12092/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
до Летичівської міжрайонної державної податкової інспекції (Старовинявське відділення)
про скасування повідомлення - рішення № від 15,06,2011р.
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, в особі Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», звернувся з адміністративним позовом до Летичівської міжрайонної державної податкової інспекції (Старосинявське відділення) про визнання нечинним (незаконним) та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.06.2011 р. № Летичівської міжрайонної державної податкової інспекції (Старосинявське відділення).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем згідно податкового повідомлення-рішення від 15.06.2011 року № сума грошового зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) за платежем «екологічний податок»суперечить нормам чинного законодавства України, а саме, п. 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли заперечення проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень Відповідач зазначає, що податкове повідомленнярішення відповідачем прийнято правомірно.

Крім того, Відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Летичівською міжрайонною державної податкової інспекцією Хмельницької області було проведено камеральну перевірку з питань несвоєчасності подання податкової звітності ВАТ «Державний ощадний банк України»за результатами якої 15.06.20011 р. винесено акт №1/1500/НОМЕР_1 з питань несвоєчасного подання податкової декларації екологічного податку за І квартал 2011 року (далі по тексту Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено, що в порушення п. 120.1 статті 120 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ позивачем несвоєчасно подано податкову декларацію, як платник екологічного податку, яку потрібно було подати до 10 травня 2011 р., проте подано лише 30 травня 2011 року.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.06.2011р., яким виявлено порушення податкового законодавства, зокрема несвоєчасного подання податкової декларації, визначеного п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України на підставі п. 120.1 статті 120 Податкового кодексу України за несвоєчасне подання податкової декларації було застосовано штраф у розмірі 170 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, Позивач скористався правом на адміністративне оскарження та подав скаргу до Державної податкової адміністрації у Хмельницькій області.

Рішенням Державної податкової адміністрації у Хмельницькій області скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

У відповідності до пп. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Судом встановлено, що Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України»подано до Старосинявського відділення Летичівської МДПІ податкову декларацію екологічного податку 30.05.201 року, що не спростовується Позивачем.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з пп. 49.18.1, 49.18.1 п. 49.18. статті 49 Податкового кодексу України, передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

У відповідності до вищезазначених норм закону, граничний термін подачі декларації платника екологічного податку до 10.05.2011 р.

У відповідності до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Судом встановлено та Позивачем не спростовується, що ним було затримано подання декларації з екологічного податку.

Щодо твердження позивача, що при нарахуванні штрафних санкцій відповідач повинен був керуватися статтею 7 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, а не п. 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Будь-які норми податкового законодавства регулюють правильність подання та нарахування податків і зборів та податкових (неподаткових) нарахувань, які податковий орган проводить під час проведення перевірок та визначення платнику податків грошових зобовязань.

Таким чином, штрафна санкція, передбачена статтею 7 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України застосовується за порушення податкового законодавства виключно при обчисленні податкових зобовязань. Платники податків несуть відповідальність, передбачену статтею 7 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, у разі виявлення перевіркою порушень при обчисленні податкового зобовязання.

В даному випадку, позивач самостійно повинен був вчасно подати декларацію в термін визначений Податковим кодексом України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук