Справа № 817/1463/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2016 р.Р і в н е 817/1463/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправним та скаусвання наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУ НП в Рівненській області) про визнання протиправним та скасування наказу від 09.09.2016 року №231 о/с в частині звільнення із займаної посади; поновлення на роботі на посаді помічника чергового ізолятора тимчасового тримання №4 ГУ НП в Рівненській області з 10.09.2016 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.09.2016 року по день постановлення судового рішення.

Представник позивача позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в вересні 2016 року позивач був звільнений зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку - порушення Правил дорожнього руху, а саме: керування в стані алкогольного сп'яніння у цивільному одязі та поза службою. Вказав, що оскільки подія, за яку був звільнений позивач, сталася у позаробочий час, вона не може розцінюватися як дисциплінарний проступок. Стверджував, що так як Дисциплінарний статут Національної поліції не прийнятий і до Закону України «Про Національну поліцію» змін про можливість проведення звільнення поліцейського за порушення Дисциплінарного статуту ОВС не внесено, то правових підстав для звільнення позивача з такої підстави у відповідача не було. Також зауважив, що відповідачем не було враховано, що він визнав свою вину і щиро розкаявся у його вчиненні, має статус учасника бойових дій та виконував обов'язки у зоні проведення АТО. Вважає звільнення позивача зі служби в поліції протиправним, а тому просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення на позов (а.с.20-25). В обґрунтування своїх заперечень пояснив, що дію дисциплінарного статуту ОВС поширено в повному обсязі на поліцейських до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції». Пояснив, що позивачем було вчинено дисциплінарний проступок, у зв'язку з чим на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Вважає, що таке звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог нормативно-правових актів, що регламентують проходження служби в органах поліції. З таких підстав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 07.11.2015 року ОСОБА_3 проходив службу в органах Національної поліції та мав спеціальне звання «старший сержант поліції», з 26.05.2016 року займав посаду помічника чергового ізолятора тимчасового тримання №4 ГУ НП в Рівненській області, що підтверджується послужним списком останнього (а.с.44-54).

Матеріали справи свідчать, що 19.08.2016 року приблизно о 22:50 год. на 370 км автодороги сполучення «Київ-Чоп» працівниками роти №4 батальйону УПП у м.Рівному ДПП був зупинений автомобіль марки «FIAT BRAVO» н.з. НОМЕР_1, під керуванням помічника чергового ізолятора тимчасового тримання №4 (м.Дубно) ГУ НП в Рівненській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3, який мав ознаки алкогольного сп'яніння. При цьому, перебував поза службою, в цивільному одязі, без зброї.

При проведення освідчення ОСОБА_3 на предмет визначення стану алкогольного сп'яніння, газоаналізатор «Драгер №6810» показав наявність в його організмі алкоголю в кількості 1,76 ‰, за результатами чого працівниками батальйону УПП у м.Рівному ДПП відносно ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.36).

У зв'язку з цим та на підставі доповідної записки т.в.о. начальника УКЗ ГУ НП підполковника поліції Смалійчука П.О. від 20.08.2016 року (а.с.35) начальником ГУ НП в Рівненській області прийнято наказ №440 від 22.08.2016 року «Про призначення службового розслідування» щодо вказаних подій (а.с.34).

Висновком службового розслідування за фактом порушення транспортної дисципліни помічником чергового ізолятора тимчасового тримання №4 (м.Дубно) ГУ НП в Рівненській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3, затвердженого начальником ГУ НП в Рівненській області 25.08.2016 року, зафіксовано порушення позивачем службовою дисципліни, що виявилося у порушенні Правил дорожнього руху, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, вимог відомчих наказів, що стосуються дотримання дисципліни та законності, у тому числі транспортної дисципліни, зокрема, Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказу МВС України №155-2012 (а.с.29-33).

09.09.2016 року ГУ НП в Рівненській області на підставі наказу №1473 від 25.08.2016 року (а.с.27-28) відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) звільнено старшого сержанта поліції ОСОБА_3 помічника чергового ізолятора тимчасового тримання №4 ГУ НП в Рівненській області (а.с.26).

Не погодившись з правомірністю цього наказу та свого звільнення ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII.

В силу вимог ст.18 цього Закону поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Як встановлено судом, 07.11.2015 року ОСОБА_3, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки (а.с.41).

Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Водночас, пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарний статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Положеннями ст.7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Системний аналіз наведених норм Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Судом встановлено, що в ході службового розслідування інспектором відділу інспекції та моніторингу ГУ НП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Бідюком А.С. отримано пояснення щодо обставин події 19.08.2016 року у ОСОБА_3 (22.08.2016 року), інспекторів поліції УПП в м.Рівному Іванова Ю.В. (25.08.2016 року), Дуляницького П.І. (25.08.2016 року), начальника ізолятора тимчасового тримання №4 ГУ НП Гайбонюка І.В. (22.08.2016 року) (а.с.37-40).

Службовим розслідуванням встановлено, що "зазначена подія стала можливою внаслідок особистих негативних якостей помічника чергового ІТТ №4 ГУ НП в Рівненській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3, свідомого ігнорування ним Правил дорожнього руху, відомчих наказів та вказівок щодо безумовного дотримання транспортної дисципліни, а також безконтрольності за діями своїх підлеглих, неналежної профілактичної роботи щодо недопущення порушень транспортної дисципліни з боку начальника ІТТ №4 ГУ НП в Рівненській області майора поліції Гайбонюка І.В. (ст.4 висновку).

25.08.2016 року ГУ НП в Рівненській області прийнято наказ №1473 про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, зі змістом якого останній був ознайомлений 31.08.2016 року, про що свідчить його підпис на цьому наказі (а.с.27-28).

Як вбачається зі змісту пояснень, наданих позивачем в ході службового розслідування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 19.08.2016 року змінився з нічної зміни чергування, близько 11:30 вдома йому зробили укол обезболюючого, оскільки його періодично турбують болі, та о 13:00 він випив каплі від кашлю «Пектолван». Також повідомив, що близько 13:50 вживав безалкогольне пиво «Оболонь», 0,5 л, і ніяких алкогольних напоїв не вживав.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08.09.2016 року по справі №559/1898/16-п, відповідно до якої «ОСОБА_3 19.08.2016 року о 22:50 год. на а/д М06 Київ-Чоп 370 км керував автомобілем FIAT BRAVA д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «ALCOTEST №6810» DRAGER в присутності двох свідків (тест №3383 від 19.08.2016 року, результат - 1,76 проміле). В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому». Судом визнано ОСОБА_3 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 10200 грн. в прибуток держави та позбавлення права керування транспортними засобами на строк - один рік (а.с.19). Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень дана постанова набрала законної сили 20.09.2016 року.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем в ході проведення службового розслідування надані недостовірні та викривлені відомості щодо подій, які мали місце 19.08.2016 року, оскільки вони за своїм змістом суперечать фактам, встановленим постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08.09.2016 року по справі №559/1898/16-п. Вказане також спростовує твердження позивача про визнання вини та щире розкаяння у вчиненому, зважаючи на те, що таке відбулося лише в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що при визначенні позивачу виду дисциплінарного стягнення відповідачем було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, шкоду завдану авторитету органів поліції, попередня поведінка позивача та невизнання ним своєї вини під час проведення службового розслідування, а тому застосований до позивача вид дисциплінарного стягнення відповідає вчиненому порушенню.

При цьому, судом критично оцінюються доводи позивача, що події 19.08.2016 року мали місце поза його службою, а тому його дії не можуть розцінюватися як дисциплінарний проступок, так як Дисциплінарним статутом чітко визначено, що, серед іншого, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку. Тобто перебування поліцейського поза службою не звільняє його від обов'язку дотримуватися законодавства, в тому числі і Правил дорожнього руху, та неухильно виконувати вимоги присяги.

Статтею 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для звільнення зі служби в поліції, зокрема, п. 6 ч. 1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судом встановлено, що у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного на ОСОБА_3 за порушення службової дисципліни, що виявилося у порушення Правил дорожнього руху, а саме: керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, вимог відомчих наказів, що стосуються дотримання дисципліни та законності, і тому числі транспортної дисципліни, ГУ НП в Рівненській області звільнено ОСОБА_3 зі служби в поліції на підставі наказу №231 о/с від 09.09.2016 року (а.с.26).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи наказ №231 о/с від 09.09.2016 року в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції, діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначений чинним законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені обставини дають підстави вважати, що наказ ГУ НП в Рівненській області №231 о/с від 09.09.2016 року в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції відповідає вказаним критеріям правомірності, такий, що прийнятий з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтовані, безпідставні, такі, що не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, та не підлягають до задоволення.

Правових підстав для застосування ст.94 КАС України у суду немає.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - ОСОБА_3 у задоволенні адміністративного позову до Головного управління Національної поліції України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.