Справа № 810/1725/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1725/16 Головуючий у 1-й інстанції: Горобцова Я.В. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кволіті Фіш" до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Кволіті Фіш» (Покупець) та фірмою «NORSK SJOMAT AS», Норвегія (Продавець), укладено Контракт від 12.08.2014 № 2014/01 (далі - Контракт), за умовами якого Продавець зобов'язується, протягом всього строку дії цього Контракту, поставляти, а Покупець приймати та оплачувати продукцію, іменовану надалі «Товар» на умовах, згідно інвойсу по кожній партії товару, що поставляється. Відповідно, до п. 3.1. ціна товару, який є предметом купівлі - продажу, зазначається в інвойсі і виражається в доларах США.

Згідно даного контракту, позивачем на митну територію України був ввезений вантаж шматки лосося, морожені із шкірою (далі - товар). Згідно інвойсу постачальника від 20.01.2016 № 34770, товар постачався за ціною 2,00 долари США за кг., на загальну суму 38 400, 00 доларів США.

Для розмитнення товару до відповідача 11.02.2016 уповноваженою особою позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Навіс Груп» було направлено електронною поштою вантажно-митну декларацію форми МД-2 та відповідний пакет документів, що підтверджує митну вартість товару, якій відповідачем було присвоєно порядковий номер № 209140000/2016/004802.

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 12 серпня 2014 року № 2014/01; доповнення до зовнішньоекономічного договору від 30.07.2015 року № 30/07/15 та від 02.11.2015 року № 02/11/15; рахунок-фактура (інвойс) від 20.01.216 року № 34770; міжнародну автомобільну накладну від 20.01.2016 року б/н (CMR); митна декларація країни відправлення товару від 20 січня 2016 року № 0790; сертифікат про походження товару загальної форми від 20.01.2015 року б/н; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 26 січня 2016 № К-004; Прейскурант виробника товару від 13 січня 2016 б/н; книжка МДП (Carnet TIR) від 21 січня 2016 року № XW.77787491; договір про надання послуг митного брокера від 06 листопада 2015 року № М879/15; ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) використовуються для підтвердження проведення ветеринарно-санітарного контролю від 26 січня 2016 року № ЄРД-00 №654941; міжнародний ветеринарний сертифікат (компетентний орган країни-експортера) або ветеринарне свідоцтво (компетентний орган країни-учасниці СНД) від 19 січня 2016 року № 0 та інші документи.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Львівська митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності: відсутнє платіжне доручення про попередню оплату, подання якого передбачено інвойсом № 34770 від 20.01.2016; умови поставки згідно інвойсу, Контракту та МД_FCA Alesund,(NO), а рахунок-фактура на оплату транспортних послуг з м. Клайпеда.

У відповідності до ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України) 16.02.2016 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів: 1) прейскуранти, прайс-листи виробника товару; 2) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення вантажу: договір на транспортно-експедиційне обслуговування); 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Додаткових документів не надано. Позивач із вимогою ознайомлений, декларант 16.02.2016 зазначив, що додаткових документів надати не має можливості, просив винести рішення згідно поданих документів.

Відповідачем 11.02.2016 проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України, в ході якої декларанту було роз'яснено про неможливість застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України), джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД № 112050000/2016/000730 від 21.01.2016 та № 112050000/2016/000590 від 19.01.2016, за результатами чого Львівською митницею ДФС України прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000011/2016/200024/2 від 16.02.2016.

На підставі зазначеного вище рішення відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2016/0061.

ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» листом Вих. № 31/03/16-1 від 31.03.2016 звернулось до відповідача з проханням: прийняти письмове рішення щодо визнання заявленої у МД від 11.02.2016 року №209140000/2016/004802 митної вартості товару; скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 16.02.2016 року від №209000011/2016/200024/2 та повернути ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» надану фінансову гарантію різницю між сумами платежів нарахованими за митною вартістю визначеною декларантом і митною вартістю визначеною митним органом на банківський рахунок № 6722 (назва банку: АТ «ОТП Банк», МФО:300528).

Для підтвердження митної вартості товарів, керуючись ч. 6 ст. 53 МК України, додатково надало наступні документи: завірена копія комерційної пропозиції від 13.01.2016 (лист з перекладом додається); завірена копія калькуляції від 24.09.2015 (лист з перекладом додається); завірена копія договору організації-перевезення № 08/14-01 від 01.08.2014; завірена копія про транспортні витрати № 26/09 від 26.01.2016; завірена копія листа № 21/01 від 21.03.2016; завірена копія рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг № К-004 від 26.01.2016; завірена копія висновку Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичного центр моніторингу зовнішніх товарних ризиків» № 111/32 від 25.03.2016; завірена копія платіжного доручення № 10 від 17.03.2016 про оплату товару по інвойсу № 34770 від 20.01.2016; завірена копія банківської виписки від 21.03.2016 про оплату товару по інвойсу № 34770 від 20.01.2016; завірена копія заяви про купівлю іноземної валюти № 12 від 14.03.2016 для оплати товару по інвойсу № 34770 від 20.01.2016; завірена копія банківської виписки від 22.01.2016 про перерахування коштів на рахунок митниці по МД № 209140000/2016/005808 від 18.02.2016; оригінал довіреності № 23/10/15-1 від 23.10.2015.

ТОВ «Кволіті Фіш» повідомило Львівську митницю ДФС про те, що у рахунку № К-004 від 26.01.2016 року допущена описка: зазначено, що послуги по перевезенню товару здійснювалися по маршруту з міста Клайпеда (країна Литва) п/п Рава Руська авто НОМЕР_1 замість з міста Алесунд (країна Норвегія) п/п Рава Руська авто НОМЕР_1, що підтверджується листом ФОП ОСОБА_4 від 21.03.2016 № 21/01.

Однак, Львівська митниця ДФС України не скасувала рішення № 209000011/2016/200024/2 від 16.02.2016, про що повідомлено позивача листом № 5268/13-70-19/39 від 08.04.2016.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що первісно надані декларантом документи, обов'язковість надання яких для митного оформлення передбачена у ч.2 ст.53 МК України, містили всі відомості щодо ціни товару, у зв'язку з чим митницею неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від № 209000011/2016/200024/2 від 16.02.2016.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що в поданих до митного оформлення документах була наявна розбіжність в умовах поставки товару та відсутня оплата за товар (хоча передбачена згідно поданих документів) та відсутнє підтвердження складової митної вартості (вартість перевезення), вказане стало підставою для коригування заявленої митної вартості ввезених товарів за резервним методом.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України(далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положення ч.1 ст.52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товару, визначений у ст. 53 МК України.

Згідно ч.2 ст.53 МК України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу наведених положень вбачається, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судом першої інстанції встановлено, що до вантажної митної декларації, поданої до Київської міської митниці ДФС України, були надані всі необхідні документи передбачені ст.53 МК України, які були у позивача на час митного оформлення.

Колегія суддів звертає увагу, що з метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Водночас, незважаючи на те, що митний орган не обмежений у виборі додаткових документів, які ним можуть витребовуватися для підтвердження митної вартості товару, їх використання повинне узгоджуватися з правовою суттю правовідносин, які склалися між контрагентами договору.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.03.2012 у справі № К/9991/89900/11.

Як свідчать матеріали справи, при перевірці правильності визначення митної вартості товарів, Львівська митниця дійшла висновку, що митна імпортованих вартість товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів які імпортуються у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених в ч. 2 та ч. 3 ст. 53 МК України, а саме:

- відсутнє платіжне доручення про попередню оплату, подання якого передбачено інвойсом № 34770 від 20.01.2016;

- умови поставки згідно інвойсу. Контракту та МД_FCA Alesund,(NO), а рахунок-фактура на оплату транспортних послуг з м. Клайпеда.

Щодо відсутності платіжного доручення про попередню оплату, подання якого передбачено інвойсом № 34770 від 20.01.2016, що відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України може подаватись також, як документ, що підтверджує митну вартість товару, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як передбачено ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Колегією суддів встановлено, що на момент митного оформлення товар не був оплачений. Товар був оплачений згідно платіжного доручення М10 від 17.03.2016року.

Крім того, використовуючи право передбачене ч. 8 ст. 55 МК України ТОВ «КВОЖТІ ФІШ», в період дії гарантійних зобов'язань, разом з листом «Про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, перегляду рішень про коригування митної вартості та повернення фінансової гарантії» від 31 березня 2016 року вих. № 31/03/16-1 надало відповідачу документи про оплату товару згідно інвойсу від 20.01.2016 року JYs 34770, а саме: копію платіжного доручення № 10 від 17.03.2016 року про оплату товару по інвойсу № 34770 від 20.01.2016 року; копію банківської виписки від 21 березня 2016 року про оплату товару по інвойсу № 34770 від 20.01.2016 року; копію заяви про купівлю іноземної валюти № 12 від 14,03.2016 року для оплати товару по інвойсу № 34770 від 20.01.2016 року.

Також зазначаємо, що ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» повідомило Львівську митницю ДФС про те, що у рахунку № К-004 від 26.01.2016 року була допущена описка: було зазначено, що послуги по перевезенню товару здійснювались по маршруту з міста Клайпеда (країна Литва) - п/п Рава Руська авто НОМЕР_1 - замість з міста Алесунд (країна Норвегія) - п/п Рава Руська авто НОМЕР_1 та надало підтверджуючі документи: лист ФОП ОСОБА_4 від 21 березня 2016 року № 21/01, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг № К-004 від 26.01.2016 року (з вже виправленою опискою); довідку ФОП ОСОБА_4 від 26.01.2016 року № 26/09 про транспортні витрати та міжнародною автомобільною накладною від 20.01.2016 року б/н (CMR) - на яку посилається Львівська митниця ДФС.

Всі вищезазначені документи були подані до Митного органу та були в наявності при розгляді вищевказаного листа від 31 березня 2016 року.

Зі змісту частин 1-5 статті 266 Митного кодексу України випливає, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6.) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, як це прямо зазначено у ч. 6 ст. 266 Митного Кодексу, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з п. 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 266 МК України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів.

Однак, такий висновок відповідача є незаконним, оскільки згідно з п. 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 266 МК України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

При цьому, відповідач не обґрунтував чому митна вартість товарів не може бути визначена шляхом першого методу.

Крім того, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Також, колегія суддів зазначає, що за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. А ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 у справі № 21-262а12.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Враховуючи, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) були спростовані, зважаючи на те, що документи, подані позивачем до митного органу відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, всі ці факти свідчать про те, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що визначення Львівською митницею ДФС митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що і було вірно враховано судом першої інстанції при винесені свого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 18.10.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.