Справа № 816/1936/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

28 жовтня 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/1936/16

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Єресько Л.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростіслава Олександровича, треті особи: Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростіслава Олександровича, треті особи: Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яким просили визнати неправомірними дії нотаріуса при прийнятті ним рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно (індексний номер 31938245 від 19.10.2016) та внесенні запису за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасувати дане рішення, а також скасувати державну реєстрацію права власності на належне позивачу як одному із співвласників спірного нежитлового приміщення за ТОВ "Фінансова компанія "Поліс".

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 пояснювала, що в забезпечення укладених із ВАТ "ВТБ Банк" (правонаступник ПАТ "ВТБ Банк") ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, предметом якого визначено нежитлову будівлю (приватний клуб) загальною площею 928, 4 кв.м. В подальшому 18.11.2015 ПАТ "ВТБ Банк" відступило право вимоги по кредитним договорам та договору іпотеки ТОВ "Фінансова компанія "Поліс". Останні 19.10.2016 звернулися до відповідача, як до реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про проведення державної реєстрації права власності на вищевказаний предмет іпотеки, що і було здійснено приватним нотаріусом Бондаренком Р.О. Із діями реєстратора ОСОБА_1 не погодилася, у зв'язку з чим звернулася до адміністративного суду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог статті 4 цього Кодексу правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

За приписами пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори.

Виходячи із того, що державний реєстратор прав на нерухоме майно при здійсненні ним державної функції реєстрації прав власності є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, то певний час адміністративні суди розглядали в порядку адміністративного судочинства. При цьому, аналогічні спори розглядалися також і господарськими судами і загальними судами (в залежності від суб'єктного складу сторін), і таким чином виник конфлікт юрисдикцій.

14 червня 2016 року Верховним Судом України як найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції, який забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, на спільному засіданні трьох палат (адміністративної, господарської та цивільної) по адміністративній справі № 826/4858/15 вирішено вказаний юрисдикційний спір щодо підсудності такого виду спору та у постанові за наслідками розгляду означеної справи надано такі висновки.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Вирішуючи адміністративну справу № 826/4858/15 колегія суддів Верховного Суду України на спільному засіданні трьох палат дійшла висновку, що у аналогічних спорах фізичних осіб із державним реєстратором, визначальним є фактичний спір про цивільне право (право власності), оскільки спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правових угод, у зв'язку з чим спір не є публічно-правовим, а випливає із договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК. І далі: "... не обговорюючи питання правильності застосування судами статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 № 898-IV, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції".

На підставі наведеного, Верховним Судом України за наслідками вирішення адміністративної справи № 826/4858/15 рішення усіх інстанцій адміністративних судів скасовано, а справу закрито через непідсуність.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу (неоднакове застосування норм матеріального чи процесуального права), є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку із зазначеним суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 14 червня 2016 року, викладену в постанові у справі № 826/4858/15 (номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 59205451) та вважає, що слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до цієї норми суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснюю, що пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права, зокрема, визначено такий, як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тому одночасно із позовними вимогами про вирішення цивільного права (права власності) позивач може звернутися до загального суду також із вимогами, викладеними у даному позові, в порядку визначення способу відновлення свого порушеного права.

Крім того, роз'яснюю, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі .

На підставі викладеного, керуючись статтею 109 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренка Ростіслава Олександровича, треті особи: Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними, скасування рішення.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду із таким самим позовом не допускається.

Роз'яснити позивачу право на звернення до загального суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Єресько