Справа № 826/9395/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 жовтня 2016 року № 826/9395/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування вимоги про сплату недоїмки, скасування рішення про застосування санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася суб'єкт господарювання - фізична особа ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач та/або контролюючий/податковий орган) та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 06.06.2016;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 06.06.2016;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-38У від 06.06.2016;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 06.06.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки, викладені в акті перевірки №473/26-58-13-06-17- від 23.05.2016 не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому, в зазначеному акті контролюючим органом не встановлено порушення суб'єктом господарювання - фізичною особою ОСОБА_1.

Відповідач в судове засідання не прибув, явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав, відношення до позову не висловив.

З огляду на вказані обставини, судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за наслідком чого складено акт №4873/26-58-13-06-17- від 23.05.2016 (далі - акт перевірки).

Зі змісту акту перевірки слідує, що контролюючим органом встановлено наступні порушення податкового законодавства, допущені суб'єктом господарювання - фізичною особою ОСОБА_1 :

- перевіркою п. 2.1 (податок на доходи фізичних осіб від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності) встановлено неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015, недекларування доходу та не сплата податку на доходи фізичних осіб за 2015, чим порушено ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139. ст. 164, п. 177.4 ст. 177 п. 49.1, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 16.1.3 п. 16.1, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України;

- перевіркою п. 2.1 (податок на доходи фізичних осіб від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності) п. 2.4 (податок на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності) встановлено неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015, недекларування суми військового збору та не сплата військового збору за 2015, чим порушено п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України;

- перевіркою п. 2.3 (укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасність, достовірність, повнота нарахування, утримання та сплата податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платника податків - фізичних осіб) встановлено неподання до податкового органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті найманим працівникам заробітної плати, чим порушено п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, п. 164.6 ст. 164, ст. 167, пп. 168.1.1, пп. 168.1.4 ст. 168, ст. 169, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України;

- перевіркою встановлені порушення пункту 2.5 (єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування): не подано до ДПІ Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015, не нараховано та не сплачено до бюджету ЄСВ на суму 20 586, 63 грн. за період з 01.04.2015 по 31.12.2015, чим порушено пп. 1, пп. 4 п. 2 ст. 6. п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 зі змінами та доповненнями;

- перевіркою встановлено порушення пункт 2.9 (дотримання вимог іншого законодавства при здійснені діяльності самозайнятою особою), а саме непроведення через реєстратори розрахункових операцій продаж продукції на суму 11 129, 65 грн., чим порушено пункт 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. №265/95- ВР зі змінами та доповненнями.

З урахуванням висновків, що викладені в акті перевірки, Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення - рішення № від 06.06.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов'язанням у розмірі 8 728, 70 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2 352, 18 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1); податкове повідомлення - рішення № від 06.06.2016, яким суб'єкту господарювання - фізичній особі ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи найманих працівників за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 510, 00 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2).

Крім того, контролюючим органом прийнято рішення № від 06.06.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1 199, 33 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №3) та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2016 №Ф-38У, якою визнано недоїмку зі сплати єдиного внеску у розмірі 20 586, 63 грн. (далі - оскаржувана та/або спірна вимога).

Суб'єкт господарювання - фізична особа ОСОБА_1 категорично не погоджується з висновками Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, а рішення прийняті на підставі останніх вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.54 «ж» п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Пунктом 22.1 ст. 22 ПК України визначено, шо об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Водночас, платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України).

Об'єктом оподаткування резидента, в розрізі п. 163.1 ст. 163 ПК України є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Статтею 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України), а загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.2.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

В той же час, загальний річний оподатковуваний дохід, в конксті пп. 164.3.1 п. 164 1 ст. 164 ПК України дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Згідно п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПК України).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів належать документально підтверджені витрати, що виключаються до операційної діяльності згідно розділу III Податкового кодексу України (п. 177.4 ст. 177 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в ході розгляду справи встановлено неподання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015, недекларування доходу та не сплата податку на доходи фізичних осіб за 2015 у розмірі 8 728, 70 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що висновки контролюючого органу не відповідають книзі обліку доходів і витрат.

Суд, оцінивши вказані доводи, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

В матеріалах справи міститься книга обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - книга обліку).

Так, позивачем у вказаній книзі в графі «сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності або незалежної професійної діяльності» зазначено суму доходу у розмірі - 101 800, 35 грн., а в графі «сума витрат, пов'язаних з придбаванням товарів (робіт, послуг) зазначено 134 733, 82 грн.

В той же час, згідно акту перевірки контролюючим органом з наданих документів суб'єктом господарювання - фізичною особою ОСОБА_1, а саме банківських виписок, договору суборенди СА-Р №1 від 31.05.2006 року, квитанції про оплату оренди встановлено понесення витрат, пов'язаних з господарською діяльністю в сумі 43 690, 00 грн.

Разом з цим, позивачем в ході розгляду справи не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх витрат в розмірі 134 733, 82 грн., а тому доводи викладені відповідачем в акті перевірки суб'єктом господарювання - фізичною особою ОСОБА_1 не спростовано.

Посилання позивача на відсутність фіксування в акті перевірки порушення нею п. 177.10 ст. 177 ПК України не є підтверджуючим фактом відсутності порушення як того, що встановлено податковим органом.

Згідно п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Позивачем в ході розгляду справи не доведено обставин подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015, а відтак застосування контролюючим органом штрафної санкції у розмірі 170, 00 грн. є правомірним.

Водночас, розрахунок штрафних санкцій за несплату військового збору відповідає чинному законодавству.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, суд погоджується з висновком Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про порушення позивачем ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139. ст. 164, п. 177.4 ст. 177 п. 49.1, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 16.1.3 п. 16.1, п. 179.1 ст. 179 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 06.06.2016.

Що стосується податкового повідомлення - рішення № від 06.06.2016, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи найманих працівників за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 510, 00 грн.

Згідно п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до п. 51.1 ст. 51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається («б» п. 176.2 ст. 176 ПК України).

Неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень (п. 119.2 ст. 119 ПК України).

Позивачем ані в позовній заяві, ані під час розгляду справи не наведено правого обґрунтування щодо підстав для скасування спірного рішення №2.

Крім того, доказів подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік позивачем до суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що доводи контролюючого органу в цій частині не спростовано, а відтак відсутні підстави для скасування податкового повідомлення - рішення № від 06.06.2016.

Оцінюючи правомірність прийняття Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві оскаржуваної вимоги, суд звертає увагу на наступне.

Так, в ході перевірки відповідачем визначено чистий оподаткований дохід, на який нараховується єдиний соціальний внесок в розмірі 58 191, 35 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 11 ст. 8 Закону №2464-VI).

Частиною 8 ст. 9 Закону №2464-VI, серед іншого, встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Позивачем в ході розгляд справи не спростовано висновків викладених в акті перевірки щодо не нарахування та не сплати до бюджету єдиного соціального внеску на суму 20 586, 63 грн.

З огляду на вказані обставини, суд погоджується з доводами відповідача про порушення позивачем пп. 1, пп. 4 п. 2 ст. 6. п. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, а відтак відсутні підстави для скасування спірної вимоги.

Як наслідок, судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення № від 06.06.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 7 КАС України принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є: рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Позивачем в порядку ч. 1 ст. 71 КАС України не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов