Справа № 344/8146/16-а
Суддя: Попович В. С.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/8146/16-а
Провадження № 2-а/344/355/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого - судді Поповича В.С.

з участю: секретаря с/з Орнат Л.І.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Павлюка Василя Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, мотивуючи тим, що правил дорожнього руху не порушував, адміністративне стягнення накладено безпідставно, а при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції було порушено його права та норми чинного законодавства, а саме: постанова була винесена без його участі, йому не було надано для ознайомлення докази його винуватості, не було роз'яснення його права та порядок оскарження постанови, не було забезпечено право на безоплатну правову допомогу тощо.

В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю.

Позивач додатково пояснив, що припаркував автомобіль в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 81 на прибудинковій території, яка використовується, в тому числі, як стоянка автомобілів, на відстані не менше 2-х метрів від входу в приміщення нотаріальної контори, тобто з дотриманням Правил дорожнього руху України.

Відповідач - суб'єкт владних повноважень в судове засідання не з'явився повторно, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив, письмових заперечень не подавав, в зв'язку з чим на підставі ст. 128 КАС України справу розглянуто судом у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 14 червня 2016 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ПС2 № 675809, якою застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що 14 червня 2016 року о 10 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Форд Куга номерний знак НОМЕР_1 здійснив стоянку транспортного засобу в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 81 при виході з приміщення нотаріальної контори, чим створив перешкоду для руху пішоходів та відвідувачів, чим порушив вимоги п. 15.10 «в», 15.10 «д» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 15.10 «в» Правил дорожнього руху України водієві стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Згідно до вимог п. 15.10 «д» Правил Дорожнього руху України стоянка забороняєтьсяу місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Вислухавши пояснення позивача, думку його представника та вивчивши подані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А згідно з ч. 4 цієї ж статті, суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Ухвалою від 16 вересня 2016 р. у відповідача витребувано документи та матеріали, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови з необхідністю їх подачі до початку судового розгляду. Проте відповідач двічі в судове засідання не прибув, а витребовувані судом докази у підтвердження правомірності прийнятого рішення не надав, а тому, виходячи з вимог ч. 6 ст. 71 КАС України, суд вирішував справу на основі наявних доказів.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів. Проте належних та допустимих доказів зі сторони відповідача суду не подано, інших доказів в матеріалах справи немає. Тому суд вважає, що висновок відповідача про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та винесення у зв'язку з цим постанови від 14 червня 2016 р. про притягнення позивача до адмінвідповідальності, є передчасними і не ґрунтується на всебічному з'ясуванні обставин.

Зважаючи на викладене, відсутність доказів винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки вказаного правопорушення, оскільки не доведено факт порушення ним вимог п. 15.10 «в», 15.10 «д» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, доводи позивача в частині такої підстави скасування постанови як відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. А згідно зі ст.ст. 213, 222 КУпАП, прийняття рішення про притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.ч. 1-3 ст. 122 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції від імені якої розглядати справи і накладати адміністративні стягнення мають право відповідні працівники органів і підрозділів.

Враховуючи все вище викладене, суд вважає позов частково обґрунтованим, а тому постанову від 14 червня 2016 р. слід скасувати, а провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 221, 245, 247 КУпАП,ст. ст. 7, 8, 11, 70, 71, 86, 104, 158-163, 167 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 675809 від 14 червня 2016 р. за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 17 жовтня 2016 року.

Суддя В.С. Попович