Справа № 804/189/16
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2016 рокусправа № 804/189/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року у справі № 804/189/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Орджонікідзевського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.81), просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області №485 о/с від 06.11.2015 "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ України в запас на підставі п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, капітана міліції ОСОБА_1 (М-229713), слідчого слідчого відділення Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області, зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області поновити капітана міліції ОСОБА_1 на посаді слідчого Слідчого відділення Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07 листопада 2015 року, стягнути з Орджонікідзевського міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07 листопада 2015 року по фактичне поновлення на роботі, стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на його користь щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 07 листопада 2015 року по фактичне поновлення на роботі, стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 07 листопада 2015 року по фактичне поновлення на роботі, стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апелянт зазначає, що поданий ним рапорт про звільнення з міліції є підставою для переходу на роботу (службу) в поліції. Про результати розгляду поданого рапорту його не повідомлено, з наказом про майбутнє скорочення штатів він ознайомлений не був.

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в письмових запереченнях на апеляційну скаргу зазначив про помилковість доводів апелянта в частині не попередження його персонально звільнення через скорочення штатів, оскільки за вимогами п. 8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» працівники Міністерства внутрішніх справ вважаються такими, що попереджені у встановленому порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів з дня опублікування цього Закону. Отже, апелянт, як і інші працівники міліції, був попереджений про таке звільнення у встановленому Законом порядку та за три місяці до фактичного звільнення. Крім того, суд першої інстанції правильно встановив ту обставину, що апелянт не скористався передбаченим зазначеним Законом правом на подачу заяви про прийняття його на службу до поліції. Також Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області повідомило Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська про заплановане масове вивільнення працівників міліції, у тому числі, Орджонікідзевського МВ ГУМВС, вживши, тим самим, заходи щодо їх працевлаштування.

У судове засідання інші учасники судового процесу, належним чином повідомлені день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення - Міністерству внутрішніх справ України 06.10.2016 року, Орджонікідзевському міському відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області - 06.10.2016 року, Головному управлінню Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області - 21.10.2016 року факсимільним зв'язком, до суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У судовому засіданні апелянт та представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та письмових запереченнях на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з вересня 2006 року, у тому числі, з червня 2010 року - в Орджонікідзевському МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області на посаді оперуповноваженого сектору по боротьбі з незаконним обігом наркотиків, з жовтня 2012 року - на посаді слідчого Слідчого відділення Орджонікідзевського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області (а.с.71). Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року капітана міліції ОСОБА_1 (М-229713) слідчого Слідчого відділення Орджонікідзевського міського відділу звільнено у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) з органів внутрішніх справ України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне Управління МВС України в Дніпропетровській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України при прийнятті наказу від 06.11.2015 № 485 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого Слідчого відділення Орджонікідзевського міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровські області через скорочення штатів, у зв'язку із чим відсутні підстави для його скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Здійснюючи перевірку оскарженої постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, колегія суддів керується приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку із проходженням та звільненням позивача з публічної служби - органів внутрішніх справ і регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 р., в частині, що не суперечить вказаному закону (далі - Положення № 114). Відповідно до пункту 1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон України "Про Національну поліцію" опублікований в Голосі України 06 серпня 2015 року № 141-142, і відповідно, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 цього Закону набирають чинності з 07 серпня 2015 року.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону встановлено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом № 580/VIІI визначені умови прийняття працівників міліції на службу до поліції: 1) бажання проходити службу в поліції; 2) відповідність вимогам до поліцейських, визначених цим Законом. При цьому, реалізація цих умов відбувається у визначений строк - упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону ( тобто з 07.08.2015 року до 07.11.2015 року) та шляхом видання наказу про призначення за згодою особи або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими. При цьому, позивач з 07.08.2015 року в силу Закону № 580/VIІI вважається таким, що попереджений у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Процедура призначення працівників органів внутрішніх справ на службу в Національну поліцію України відбувається лише після виявлення бажання працівника міліції проходити службу в поліції.

Як встановлено судом першої інстанції, докази того, що з часу офіційного оприлюднення Закону України "Про Національну поліцію" позивач виявив бажання проходити службу в Національній поліції України, написавши про це відповідний рапорт, відсутні.

У рапорті, поданому 04 листопада 2015 року на ім'я начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області, позивач просить звільнити його з органів внутрішніх справ України у зв'язку із переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з 6 листопада 2015 року, із зазначенням про те, що з вимогами щодо звільнення він ознайомлений (а.с.102). Згідно довідки Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 8/18-238 від 05.02.2016 року ОСОБА_1 із заявою щодо прийому до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області не звертався (а.с.103).

Як пояснив апелянт у судовому засіданні, він, як і інші працівники Орджонікідзевського міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровські області, чекав вказівки керівництва на написання рапорту. Проте, колегія суддів критично ставиться до такого доводу, оскільки з часу оприлюднення Закону України «Про Національну поліцію» позивач отримав право на прийняття на службу до поліції за наявності відповідності вимогам до поліцейського і реалізація такого права можлива лише після подачі відповідного рапорту.

Таким чином, в ході розгляду справи не підтверджено факту звернення позивача із рапортом (заявою) про бажання проходити службу в лавах національної поліції, що в силу даного Закону вважається не виявленням бажання на проходження служби в поліції.

Згідно пунктів 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Враховуючи, що позивач в силу Закону № 580/VIІI був попереджений про майбутнє звільнення за скороченням штатів, у встановлений цим же Законом строк бажання проходити службу в поліції не виявив, підстави для визнання протиправним та скасування спірного наказу по звільненню позивача через скорочення штатів, як і поновлення позивача на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, відсутні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, вірно застосований матеріальний закон та не допущено порушень процесуального права, оскаржене судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року у справі № 804/189/16- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко

Помічник судді О.Л. Забєліна