Справа № 804/3320/16
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2016 р. Справа № 804/3320/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенка П.О., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю.. за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - голова Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - голова Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_5, в якому позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить: визнати протиправними дії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо видання розпорядження №46-к від 11.04.2016 року про звільнення ОСОБА_1; поновити ОСОБА_6 на посаді начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області з 11.04.2016 року; стягнути з голови Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 виплату за вимушений прогул з 11.04.2016 року по день винесення судового рішення по поновлення на роботі; стягнути з голови Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі одна тисяча гривень; визнати протиправними дії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо видання розпорядження №41-к від 04.04.2016 року про переміщення ОСОБА_1 з посади начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії на посаду начальника відділу молоді і спорту; визнати протиправним та скасувати розпорядження №16-к від 04.02.2016 року "Про оголошення догани ОСОБА_1П."; визнати протиправними дії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо використання згоди профспілкового комітету.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що дії голови Криворізької районної державної адміністрації щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є протиправними, оскільки відповідачем був порушений порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Крім того, відповідачем порушено порядок переміщення позивача на іншу посаду. З огляду на зазначені протиправні дії та рішення з боку відповідача та третьої особи, позивач вважає, що її протиправно звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором.
Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю їх задовольнити.
У судовому засіданні представники відповідача предявлений адміністративний позов не визнали, подали на нього письмові заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження про звільнення ОСОБА_1 стало відповідно до п.3 ст.40 КЗпП Україні систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішньо трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, що підтверджується актами про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці більше трьох годин від 5,6,7 та 8 квітня 2016 року, а також розпорядженнями про оголошення ОСОБА_1 доган від 20.11.2015 № 127-к та від 04.02.2016 № 16-к. Також відпвоідач стверджує про правомірність дій Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо видання розпорядження № 41-к від 04.04.2016 року про переміщення ОСОБА_1 з посади начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії на посаду начальника відділу молоді і спорту, оскільки такі посади мають єдині кваліфікаційні вимоги, що підтверджується посадовими інструкціями а отримання згоди працівника на переміщення в такому разі не потребується.
Третя особа належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 була державним службовцем та обіймала посаду начальника відділу культури, туризму, національностей та релігій Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області.
20.11.2015 року головою Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області винесено розпорядження № 127-к "Про оголошення догани ОСОБА_1П.", в пункті 1 якого зазначено: - оголосити догану начальнику відділу культури, туризму, національностей та релігій райдержадміністрації ОСОБА_1 за вчинене порушення при виконанні своїх посадових обов'язків та позбавити премії та надбавки протягом року. Підставою прийняття вказаного розпорядження зазначено акт районної комісії від 5 листопада 2015 року.
Також згідно розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 04.12.2015 року № Р-425/0/56-15 призначено службове розслідування стосовно ОСОБА_1 04.02.2016 року головою Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області винесено розпорядження № 16-к "Про оголошення догани ОСОБА_1П.", в пункті 1 якого зазначено: - оголосити догану начальнику відділу культури, туризму, національностей та релігій райдержадміністрації ОСОБА_1 за вчинене порушення при виконанні своїх посадових обов'язків. Підставою прийняття вказаного розпорядження зазначено акт районної комісії від 04.01.2016 року.
Розпорядженням голови Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 04.04.2016р. за № 41-к ОСОБА_1 переміщено з посади начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії на посаду начальника відділу молоді і спорту. Підставою прийняття вказаного розпорядження зазначено акт проведення службового розслідування від 01.04.2016 року.
Актами від 5,6,7 та 8 квітня 2016 року зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці більше трьох годин.
Розпорядженням голови Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 11.04.2016р. за № 46-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу молоді і спорту за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором, відповідно до п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України. Підставою прийняття вказаного розпорядження зазначено акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 5,6,7 та 8 квітня 2016 року.
Надаючи правову оцінку наявності підстав та правомірності звільнення позивачки, суд зазначає наступне.
Так, судовим розглядом підтверджено, що в обґрунтування систематичного невиконання позивачем без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором, відповідач посилається на: розпорядження від 20.11.2015р. № 127-к "Про оголошення догани ОСОБА_1П."; розпорядження від 04.02.2016р. № 16-к "Про оголошення догани ОСОБА_1П."; акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 5,6,7 та 8 квітня 2016 року.
Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Зі змісту вищевказаного судового рішення вбачається, що судом досліджено та надано правову оцінку законності розпорядження від 20.11.2015р. № 127-к "Про оголошення догани ОСОБА_1П." та встановлені підстави для його скасування, у зв'язку з чим зазначені обставини не підлягають доказування при розгляді цієї адміністративної справи, в якій беруть участь ті самі особи.
Щодо обставин винесення розпорядження від 04.02.2016р. № 16-к "Про оголошення догани ОСОБА_1П.", суд зазначає наступне.
При винесенні даного розпорядження, відповідач керувався Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про державну службу», «Про запобігання та протидію корупції», Кодексом законів про працю України, Конституцією України відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», враховуючи розпорядження голови райдержадміністрації від 04 грудня 2015 року №Р-425/0/56-15 «Про призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 та її відсторонення від виконання повноважень за посадою», акт проведення службового розслідування від 04 січня 2016 року.
Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 р. № 950 (далі Порядок).
Відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування: … з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції" в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення (п. 1).
Рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем'єр-міністром України, керівником державного органу, що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа (п. 2).

Відповідачем до матеріалів справи не долучено акт проведення службового розслідування від 04 січня 2016 року на виконання розпорядження голови райдержадміністрації від 04 грудня 2015 року №Р-425/0/56-15 «Про призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 та її відсторонення від виконання повноважень за посадою».

Натомість, в матеріалах справи міститься акт проведення службового розслідування від 04 лютого 2016 року на виконання розпорядження голови райдержадміністрації від 04 грудня 2015 року №Р-425/0/56-15 «Про призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 та її відсторонення від виконання повноважень за посадою».

Згідно акту проведення службового розслідування від 04 лютого 2016 року встановлено, що начальником відділу культури, туризму, національностей та релігій райдержадміністрації ОСОБА_1 не проводився аналіз стану та тенденцій культурного розвитку, охорони культурної спадщини на території району, а саме: не проводився моніторинг памяток культурної спадщини; не проводилося інформування органів місцевого самоврядування щодо недопущення розорювання памяток археології; не проводилося обрахування грошової вартості памяток.

Як було зазначено вище, згідно розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року №Р-425/0/56-15 ОСОБА_1 відсторонено від виконання повноважень за посадою. Таким чином, в період винесення оскарженого розпорядження, позивач була відсторонена від виконання повноважень за посадою, а отже, не виконувала службові обов'язки та у зв'язку з цим не могла допустити порушення дисципліни.

Крім того, суд зазначає, що у розпорядженні відповідача від 04.02.2016р. № 16-к "Про оголошення догани ОСОБА_1П.", яке є предметом оскарження, не зазначено, які саме положення нормативних актів порушив позивач. В свою чергу, ані посадовою інструкцією начальника відділу культури, туризму, національностей та релігій Криворізької районної державної адміністрації, ані переліченими в акті службового розслідування положеннями нормативних актів прямо не передбачено обовязків, щодо яких встановлено порушення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з ст. 140 Кодексу законів про працю України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Статтею 147 Кодексу законів про працю України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Доказів на виконання цього положення відповідачем під час судового розгляду не надано.

Статтею 149 Кодексу законів про працю України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

В свою чергу, за змістом частини 1 статті 10 Закону України "Про державну службу" основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Як закріплено статтею 14 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Таким чином, доганою є захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.

При цьому, підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком.

Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним трудових обов'язків, передбачених Кодексом законів про працю України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Під наявністю вини працівника у вчиненні діяння, розуміється ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків.

Тому, необхідною умовою для накладення дисциплінарного стягнення є така ознака порушення трудової дисципліни як вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем.

Таким чином, відповідач не мав будь-яких законних та обґрунтованих підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, а тому розпорядження відповідача від 04.02.2016р. № 16-к відносно позивача є протиправним, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо видання розпорядження №41-к від 04.04.2016 року про переміщення ОСОБА_1 з посади начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії на посаду начальника відділу молоді і спорту, суд зазначає наступне.

Підставою розпорядження №41-к від 04.04.2016 року є акт проведення службового розслідування від 01.04.2016 року.

При складенні акту від 01.04.2016 року відповідач керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування», Законом України «Про місцеві державні адміністрації».

Згідно акту проведення службового розслідування від 01.04.2016 року встановлено, що начальником відділу культури, туризму, національностей та релігій райдержадміністрації ОСОБА_1 під час виконання власних посадових обовязків систематично не забезпечувала виконання вищезазначених нормативно-правових актів чинного законодавства України.

Однак, суд звертає увагу, що в акті від 01.04.2016 року не зазначено, які саме положення нормативних актів порушив позивач.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 32 Кодексу законів про працю переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Під час судового розгляду підтверджено, що підставою для переміщення ОСОБА_1 на іншу посаду став акт проведення службового розслідування від 01.04.2016 року, яким встановлено допущені працівником порушення. Разом з тим, застосування такого виду відповідальності як переміщення на іншу посаду за невиконання нормативно-правових актів чинного законодавства України не передбачено.

Крім того, з посадової інструкції вбачається, що для посад начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії та начальника відділу молоді і спорту висуваються різні професійні та кваліфікаційні вимоги, зокрема, щодо освіти відповідного професійного спрямування.

З огляду на зазначене, при переміщенні ОСОБА_1 на посаду начальника відділу молоді і спорту відповідач мав керуватися частиною 1 ст. 32 Кодексу законів про працю, та отримати згоду цього працівника.

З огляду на встановлені обставини у сукупності, суд приходить до висновку про протиправність дій Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо видання розпорядження №41-к від 04.04.2016 року про переміщення ОСОБА_1 з посади начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії на посаду начальника відділу молоді і спорту, у звязку з чим така позовна вимога підлягає задоволенню.

Також судовим розглядом підтверджено, що ОСОБА_1 ознайомлена з розпорядження №41-к від 04.04.2016 року, що підтверджується її власноручним написом на розпорядженні «Згоду на переведення не даю». Разом з тим, зазначений напис не датовано, у звязку з чим установити дату початку обізнаності про переміщення на іншу посаду під час судового розгляду неможливо. Відповідач доказів обізнаності позивачки з розпорядженням у дату його винесення під час судового розгляду не надав.

З огляду на зазначене, суд не приймає в якості доказів порушення трудової дисципліни посилання відповідача на акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 5,6,7 та 8 квітня 2016 року, оскільки відповідачем не надано доказів того, що позивач обізнаний про переміщення на нову посаду. Доказів відсутності позивачки на робочому місці за попередньою посадою відповідачем під час судового розгляду не надано.

Таким чином, розпорядження від 20.11.2015 № 127-к "Про оголошення догани ОСОБА_1П." визнано протиправним та скасовано Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 у справі №804/16612/15, що набрала законної сили за результатами апеляційного оскарження 10.08.2016; розпорядження від 04.02.2016 № 16-к "Про оголошення догани ОСОБА_1П." визнано протиправним та скасовано в рамках розглядуваної адміністративної справи; акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 5,6,7 та 8 квітня 2016 року не можуть бути підставою для висновку про порушення нею трудової дисципліни, що обґрунтовано вище.

Однак, саме ці документи стали підставою для винесення розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 11.04.2016р. за № 46-к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу молоді і спорту за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором, відповідно до п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Так, статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Із приписів статті 51 КЗпП України слідує, що однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 10 Закону України «Про державну службу» передбачено основні обов'язки державних службовців до яких відносяться забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції, безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, сумлінне виконання своїх службових обов'язків.

Згідно з ст. 30 зазначеного Закону серед підстав для припинення державної служби передбачено, як загальні - визначені Кодексом законів про працю України так і спеціальні - визначені цим Законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Частиною 2 статті 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (частина 1 стаття 147 КЗпП України).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в пункті 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за підпунктами 3, 4, 7, 8 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 зазначеної постанови, за передбаченими пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (статті 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Отже, законодавством передбачено, що підставою для звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й такого, що не втратив юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Таким чином, тільки правомірно накладені стягнення можуть враховуватись і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Натомість наявність таких стягнень судовим розглядом не встановлена, з огляду на що суд приходить до висновку про протиправність дій Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо видання розпорядження №46-к від 11.04.2016 року про звільнення ОСОБА_1.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо не необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Пунктом п ч. 2 ст. 162 КАС передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У даному випадку, з урахуванням вимог чинного законодавства, для повного захисту прав та інтересів позивачів, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і прийняти постанову про визнання протиправним та скасування розпорядження № 46-к від 11.04.2016 року про звільнення ОСОБА_1.

З огляду на встановлені судом обставини, також підлягає задоволенню позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області з 11.04.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2, 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року за №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Вище судом встановлено факт протиправності звільнення позивача із займаної посади, відтак, період часу з 11.04.2016 року по 17.08.2016 року є періодом вимушеного прогулу позивача, а втрачений за цей час заробіток, відповідно до вимог чинного трудового законодавства України, підлягає відшкодуванню, виходячи з розміру середньоденного заробітку за останні два місяці, що передували звільненню.

Таким чином, підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11.04.2016 року по 17.08.2016 року.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах суми за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральній (немайновій) шкоді надано дефініцію, відповідно до якої під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода: може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Крім того, з метою з'ясування наявності підстав для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити наступні елементи: вину державного органу, наявність моральної шкоди та причинно-слідчий зв'язок між незаконними діями державного органу та завданою моральною шкодою.

Позивач доказів на підтвердження заявленої суми моральної шкоди до матеріалів справи не надав. Таким чином вимога щодо стягнення з відповідача суми моральної шкоди є безпідставною.

За змістом частин 4, 5 ст.11 КАС суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 158 163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо видання розпорядження №46-к від 11.04.2016 року про звільнення ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження №46-к від 11.04.2016 року про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області з 11.04.2016 року.

Стягнути з Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.04.2016 року по 17.08.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження №16-к від 04.02.2016 року "Про оголошення догани ОСОБА_1П."

Визнати протиправними дії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо видання розпорядження №41-к від 04.04.2016 року про переміщення ОСОБА_1 з посади начальника відділу культури, туризму, національностей та релігії на посаду начальника відділу молоді і спорту.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України звернути постанову суду до негайного виконання в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 17.08.2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 17.08.2016р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_7 ОСОБА_7 ОСОБА_8