Справа № 185/8057/16-а
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/8057/16-а
Провадження № 2-а/185/508/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 рокуПавлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. при секретарі судового засідання Мерцаловій Н.В., з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про неправомірні дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах

В С Т А Н О В И В

03.10.2016 року, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про призначення пенсії в якому просив суд визнати незаконним рішення Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року про відмову в призначенні йому пенсії за вислугу років та зобов'язати Павлоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити йому пенсію на пільгових умовах за вислугу років, з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 20 вересня 2016 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 20 вересня 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки 03 серпня 2016 року досяг віку 55 років, надавши при цьому необхідні документи.

Подаючи заяву до Павлоградського обєднаного управління ПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області він зазначив, що, починаючи з 06.09.1985 року по 19 липня 2006 року та з 28.02.2012 року по 23.04.2012 рік, постійно та безперервно працював водієм автобусів, зайнятих пасажирськими перевозками у межах міста Павлограда, спочатку в Павлоградському автотранспортному підприємстві АТП -03113, а потім у його перейменованих підприємствах-правонаступниках: з 15.08.1986 року - Павлоградське АТП-31208, з 01.02.1988 року - Павлоградське АТП-11208, з 13.02.1996 року - ВАТ «Павлоградське АТП-11208». Таким чином, він постійно та безперервно водієм міського пасажирського транспорту пропрацював 21 рік 0 місяців 8 днів.

У вересні 2016 року від відповідача він отримав письмову відповідь за вих. № №7273/05-18 від 27.09.2016 року, якою йому у призначенні пенсії на пільгових умовах відмовлено. Мотивуючи обставини, за якими йому було відмовлено в призначенні пенсії, відповідач зазначив, що згідно наданої архівної довідки № Б-546 від 13.09.2016 року та в документах, наданих позивачем для призначення пенсії, відсутня будь-яка інформація про зайнятість повний робочий день в певному виробництві, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці або в технологічному процесі, яка б свідчила про його роботу в якості водія саме пасажирського автотранспорту на міських маршрутах, записи в його трудовій книжці не відображають характер роботи працівника, який дає право на пільгову пенсію, і за результатами перевірки первинних документів в архівному відділі Павлоградської міської ради, його робота водієм пасажирського транспорту не підтверджується, оскільки документи, якими можливо було б підтвердити зайнятість, повний робочий день, на посаді водія міського пасажирського транспорту до архівного відділу не надходили. А тому право на призначення пенсії він буде мати при досягненні пенсійного віку 60 років. З вказаним рішенням відповідача він не може погодитися, оскільки вважає його незаконним, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, в своїх поясненнях посилалися на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, також надав заперечення на позов, відповідно до змісту якого, просив суд відмовити позивачу в задоволенні його вимог, так як відповідно до трудової книжки, позивач працював в Павлоградському автотранспортному підприємстві № 03113, яке було перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Павлоградське автотранспортне підприємство 11208», з 11.11.1980 року по 30.09.2000 рік водієм автобуса. В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено про те, що заявник працював водієм міського пасажирського транспорту.

Спеціалістом Павлоградського управління ПФУ Дніпропетровської області проведено зустрічну перевірку факту роботи ОСОБА_1 на підприємстві Павлоградське АТП-03113 (АТП-11208). На підставі наданих документів немає можливості підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 на Павлоградському АТП-11208 з 06.09.1985 року по 19 липня 2006 року та з 28.02.2012 року по 23.04.2012 рік, на посаді водія міського пасажирського транспорту, оскільки в жодних документах, які знаходяться на зберіганні в архівному відділі, не значиться відмітки, що ОСОБА_1, працював на міських маршрутах. Первинні документи, а саме: подорожні листи, накази про закріплення водіїв за міськими маршрутами, табелі обліку робочого часу, протокол комісії про встановлення пільгового стажу до архівного відділу не надходили. Відсутні також протокол комісії від 02.10.2002 року № 23 та довідка, уточнююча особливий характер роботи. Атестація робочих місць не проводилась, у відомостях нарахування заробітної плати не передбачена доплата як водію міського пасажирського транспорту. Згідно архівних довідок Павлоградської міської ради №690 від 09.08.2012 року, №691 від 09.08.2012 року, №706 від 09.08.2012 року, №707 від 09.08.2012 року про заробітну плату за період з січня 1981 року по грудень 1999 року встановлено, що заробітна плата нараховувалась по табулеграмам, які не містять інформації про займану посаду, доплати за шкідливі умови праці. Перевірені документи не містять інформації, яка підтверджувала б факт роботи позивача водієм автобусу на міському пасажирському транспорті, як це передбачено ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив факт того, що він разом із ОСОБА_1 постійно та безперервно працювали водіями автобусів, зайнятих пасажирськими перевозками у межах міста Павлограда з повним робочим днем, спочатку в Павлоградському автотранспортному підприємстві (АТП)-03113, а потім у його перейменованих підприємствах-правонаступниках: з 15.08.1986 року - Павлоградське АТП-31208, з 01.02.1988 року - Павлоградське АТП-11208, з 13.02.1996 року - ВАТ «Павлоградське АТП-11208» з моменту прийняття ОСОБА_1 на роботу та до його звільнення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працював в Павлоградському автотранспортному підприємстві (АТП)-03113, а потім у його перейменованих підприємствах-правонаступниках: з 15.08.1986 року - Павлоградське АТП-31208, з 01.02.1988 року - Павлоградське АТП-11208, з 13.02.1996 року -ВАТ «Павлоградське АТП-11208»водієм разом з ОСОБА_1 У серпні 2002 року ВАТ «Павлоградське АТП-11208» було ліквідовано. Позивач працював на даних підприємствах водієм автобусів, зайнятих пасажирськими перевозками у межах міста Павлограда з повним робочим днем з моменту прийняття на роботу та до його звільнення, та заробітна плата нараховувалася йому відповідно, як водію автобусів, зайнятих пасажирськими перевозками у межах міста Павлограда з повним робочим днем.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, свідків, дослідивши в судовому засіданні наявні докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працював водієм спочатку в Павлоградському автотранспортному підприємстві (АТП)-03113, а потім у його перейменованих підприємствах правонаступниках: з 15.08.1986 року - Павлоградське АТП-31208, з 01.02.1988 року Павлоградське АТП-11208, з 13.02.1996 року -ВАТ «Павлоградське АТП-11208» з 06.09.1985 року по 19 липня 2006 року та з 28.02.2012року по 23.04.2012рік (а.с.26-28).

03.08.2016 року позивачу виповнилося 55 років (а.с.8).

20.09.2016 року позивач звернувся до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, рішенням Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 27.09.2016 року № 7273/05-18 позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком у відповідності до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з тим, що відсутні документи, якими можливо було б підтвердити зайнятість позивача, а саме повний робочий день на посаді водія міського пасажирського транспорту (а.с.9).

За статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються особам, які до 01.01.1992 року відпрацювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці повний пільговий стаж. Особі, яка до і після 01.01.1992 року працювала на роботах, передбачених Списком № 2, і на підприємстві проведена атестація робочих місць, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Отже, названою нормою матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію за віком на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємства.

Приймаючи рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідач посилався лише на те, що оскільки у трудовій книжці позивача не відображено характер роботи працівника, яка дає право на пільгову пенсію, то позивач має надати уточнюючу довідку про підтвердження пільгового стажу. Надати пільгову довідку за період роботи з 06.09.1985 року по 19 липня 2006 року та з 28.02.2012року по 23.04.2012рік, не має можливості, оскільки підприємство ліквідовано.

За позицією відповідача, лише уточнююча довідка, в разі недостатності відомостей трудової книжки, може бути підставою для призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому, відповідач погоджувався з тим фактом, що отримати уточнюючу довідку неможливо, у зв'язку з ліквідацією підприємства у серпні 2002 року.

Відповідачем не враховано вимоги пункту 18 Постанови ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», відповідно до якого за відсутності документів про наявний стаж роботи і не можливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства. Установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Твердження відповідача про те, що по наданих документах не уявлялось можливим підтвердити пільговий характер праці ОСОБА_1 та на цих підставах слід відмовити позивачу у задоволенні його вимог, суд вважає неправильним, так як свідки підтвердили в судовому засіданні характер роботи та умови праці позивача, необхідні для призначення пільгової пенсії, а з'ясовані питання, щодо неналежної організації кадрової роботи на підприємстві не можуть позбавити позивача, як громадянина України, соціальних гарантій визначених Конституцією України.

З пояснень свідків в судовому засіданні встановлено, що вони, як і позивач працювали в указаний період водіями автобусів, зайнятих пасажирськими перевозками у межах міста Павлограда з повним робочим днем, спочатку в Павлоградському автотранспортному підприємстві (АТП)-03113, а потім у його перейменованих підприємствах-правонаступниках: з 15.08.1986 року - Павлоградське АТП-31208, з 01.02.1988 року - Павлоградське АТП-11208, з 13.02.1996 року -ВАТ «Павлоградське АТП-11208» з моменту прийняття ОСОБА_1 на роботу та до його звільнення.

Вказані докази не суперечать один одному, не спростовані відповідачем та в своїй сукупності дозволяють прийти висновку про те, що у вказаний період часу позивач працював водієм автобусів, зайнятих пасажирськими перевозками у межах міста Павлограда з повним робочим днем, тобто, на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, суд, враховуючи критерії правомірності, які пред'являються до рішень суб'єкта владних повноважень та які визначені ч. 3 ст. 2 КАС України, вважає, що оскаржене рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, є необґрунтованим, тобто таким, що прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим таке рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 69, 159, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В

Позов ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про неправомірні дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах - задовольнити.

Визнати незаконним рішення Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Зобов'язати Павлоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за вислугу років, з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 20 вересня 2016 року.

Стягнути з Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по судовому збору в сумі 551.20 гривень.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.О. Головін.