Справа № 813/3022/15
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 р. Справа № 876/10712/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби України про визнання протиправною і скасування постанови, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до суду та просив визнати протиправними дії головного державного виконавця ВПВР ДВС України Медведєва О.В. щодо закінчення виконавчого провадження №39434255. Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №39434255 від 12.12.2014р., винесену головним державним виконавцем ВПВР ДВС України Медведєвим О.В.. Зобов'язати ДВС України вчинити всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини №54552/09 від 25.07.2013р. «Хворостяной та інші проти України».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №39434255 від 12.12.2014р. без врахування того, що рішення Європейського суду з прав людини № 54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України» не виконано в повному обсязі, а саме рішення судів в частині виплати в подальшому позивачу пенсії у перерахованому розмірі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що саме орган представництва повинен здійснювати контроль за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у рішенні, як мінімум передбачав залучення вказаного органу судом першої інстанції у даній справі в якості другого відповідача.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ Лисенко М.І. від 16.09.2010р. відкрито виконавче провадження №21398177 по виконанню виконавчого листа, виданого 02.09.2010р. Миколаївським районним судом Львівської області у справі №2а-129/10 щодо зобов'язання УПФ України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії як інваліду 3 групи з 01.10.2008р. по 30.09.2009р., згідно з ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії на відповідний рік та виплати недоотримані пенсійні суми; зобов'язання УПФ України в Миколаївському районі Львівської області в подальшому до зміни законодавства або обставин, в яких зроблено перерахунок пенсії, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію, виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком.

Постановою державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ Лисенко М.І. від 11.03.2011р. закінчено виконавче провадження №21398177 з тих підстав, що боржником УПФ України в Миколаївському районі Львівської області нараховано та виплачено стягувачу ОСОБА_1 кошти відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.10.2008р. по 30.09.2009р..

Згідно з листом ВДВС Миколаївського РУЮ від 13.10.2011р. №В-2/3253/09-20/12870 позивачу за період з 01.10.2008р. по 28.02.2011р. виплачена сума 84 869,11грн.. Починаючи з лютого 2011р. розмір пенсії становив і виплачувався в розмірі 5150, 00 грн., а з 01.04.2011р. - 5245,2 грн.. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2011рік» від 14.06.2011р. встановлено, що в 2011році норми і положення ст.ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011рік. На виконання ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2011рік» від 14.06.2011р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються з державного бюджету» від 06.07.2011р. №745. З прийняттям цієї постанови втратили чинність урядові рішення, які визначали розміри виплат для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. З цих підстав, відповідач вважає, що ним виконано вимоги виконавчого листа, виданого 02.09.2010р. Миколаївського районного суду Львівської області у справі №2а-129/10, в повному обсязі та правомірно закінчено виконавче провадження №21398177.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України», заявником у якій був, зокрема позивач, встановлено порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції; ст.13 Конвенції; зобов'язано державу-відповідача виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 євро кожному заявникові або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом в день здійснення платежу; зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на вказані суми нараховується простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Головний державний виконавець ВПВР ДВС Медведєв О.В. постановою від 12.12.2014р. закінчив виконавче провадження з примусового виконання рішення ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. щодо зобов'язання держави-відповідача виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 євро кожному заявникові або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом в день здійснення платежу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої дійшов висновку, що відповідач забезпечив примусове виконання рішення ЄСПЛ в частині виплати позивачу відшкодування у виконавчому провадженні №39434255 та виконавче провадження №39434255 закінчено правомірно. А застосування додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у рішенні ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України», а саме зобов'язання держави-відповідача виконати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2010р. у справі №2а-129/10 щодо зобов'язання УПФ України в Миколаївському районі Львівської області в подальшому до зміни законодавства або обставин, в яких зроблено перерахунок пенсії, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, покладено не на відповідача, а на Орган представництва.

Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають дійсним обставинам справи та є правильними з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень Європейського суду з урахуванням особливостей Закону як в частині виплати сатисфакції, так і в частині виконання рішення національного суду покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з абзацом 1 статті 5 Закону України «Про державну виконавчу службу» Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснює керівництво органами державної виконавчої служби та контроль за їх діяльністю, зокрема, розглядає скарги на дії державних виконавців, організовує виконання рішень відповідно до закону, надає роз'яснення та рекомендації щодо виконання державними виконавцями рішень у порядку, встановленому законом.

Частина 5, 6 статті 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

В ході виконання зазначеного рішення Суду позивачу виплачене відшкодування відповідно до рішення ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України», а саме платіжним дорученням Міністерства юстиції України №4759 від 07.11.2013р. ОСОБА_1 перераховані кошти у сумі 21608,28грн. (еквівалент 2000 євро) та платіжним дорученням Міністерства юстиції України №4759 від 07.11.2013р. ОСОБА_1 перераховані кошти у сумі 59,94грн. (пеня за несвоєчасне виконання рішення ЄСПЛ).

12.12.2014 року державним виконавцем відділу відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення.

Враховуючи, що згідно з вимогами Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до повноважень Державної виконавчої служби України відноситься виконання рішень Європейського суду з прав людини в частині щодо виплати стягувачеві відшкодування, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем виконано рішення ЄСПЛ в частині щодо позивача в повному обсязі шляхом виплати справедливої сатисфакції, що не заперечується і самим позивачем.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінчення в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» є законною та обґрунтованою.

Щодо посилання апелянта на ту обставину, що відповідачем не виконано рішення Європейського суду з прав людини в частині зобов'язання держави-відповідача виконати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 25.01.2010р. у справі №2а-129/10 щодо зобов'язання УПФ України в Миколаївському районі Львівської області в подальшому до зміни законодавства або обставин, в яких зроблено перерахунок пенсії, нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію виходячи з 6 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 50% мінімальної пенсії за віком, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру.

Додатковими заходами індивідуального характеру є:

а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum);

б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Відновлення попереднього юридичного стану Стягувача здійснюється, зокрема, шляхом:

а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі;

б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

Стаття 11 вказаного Закону визначає порядок вчинення дій органом представництва щодо вжиття додаткових заходів індивідуального характеру, якою передбачено наступне.

Протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства;

б) повідомляє органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва.

Контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, що здійснюються під наглядом Комітету міністрів Ради Європи, покладається на Орган представництва.

Орган представництва в рамках здійснення передбаченого частиною другою цієї статті контролю має право отримувати від органів, які є відповідальними за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, інформацію про хід і наслідки виконання таких заходів, а також вносити Прем'єр-міністрові України подання щодо забезпечення виконання додаткових заходів індивідуального характеру.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач виконав рішення ЄСПЛ №54552/09 від 25.07.2013р. у справі «Хворостяной та інші проти України» в частині виплати позивачу відшкодування в повному обсязі. Щодо обов'язку виконання вказаного рішення в частині застосування додаткових заходів індивідуального характеру (забезпечення виконання рішень національних судів), то він відповідно до ст.11 Закону покладений на Орган представництва, а не на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення (вчинених дій).

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про задоволення вимог адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.41, ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 року у справі № 813/3022/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 31.10.2016 року.