Справа № 300/487/14а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 р. Справа № 876/11076/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання недійсними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

05.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Воловецької селищної ради Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив: визнати протиправними дії Воловецької селищної ради Закарпатської області щодо надання дозволу ОСОБА_2 рішенням № 194 від 02.11.2011 року на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під житлове будівництво, а також рішенням № 582 від 20.06.2013 року про надання належної позивачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2; визнати недійсним та скасувати рішення сесії шостого скликання Воловецької селищної ради Закарпатської області № 194 від 02.11.2011 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під житлове будівництво ОСОБА_2 та рішення № 582 від 20.06.2013 року про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2; визнати протиправними дії Воловецької селищної ради Закарпатської області щодо надання дозволу ОСОБА_3 рішенням № 408 від 10.07.2012 року на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки; визнати недійсним та скасувати рішення сесії шостого скликання Воловецької селищної ради Закарпатської області № 408 від 10.07.2012 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_3

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що у вересні 1995 року він звертався до Воловецької селищної ради Закарпатської області із заявою про виділення земельної ділянки. Рішенням шостої сесії двадцять другого скликання Воловецької селищної ради Закарпатської області від 21.09.1995 року дану заяву було задоволено і виділено земельну ділянку в розмірі 0,07 га в урочиші АДРЕСА_1 та надано дозвіл на будівництво житлового будинку на даній земельній ділянці. Згідно розпорядження № 211 від 20.10.1995 року Воловецької РДА районному архітектору було доручено видати паспорт на забудову земельної ділянки. Паспорт на забудову було видано та дано дозвіл на виконання будівельних робіт. Крім того, позивачу біля згаданої земельної ділянки виділили ще 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. Позивач постійно сплачував передбачені законодавством платежі за землю, розпочав будівництво, займався сільським господарством. У липні місяці 2007 року земельну ділянку в розмірі 0,07 га в АДРЕСА_1 позивач вирішив віддати ОСОБА_4 згідно домовленості, дана земельна ділянка була вилучена, але ОСОБА_4 не передана. Позивач і надалі продовжує нею користуватися. У 2011 році позивачу відмовлено у виготовленні документації на спірну земельну ділянку. Звернення у два наступні роки не привели до бажаних результатів. Воловецька селищна рада Закарпатської області відмовила йому у наданні земельних ділянок. Рішенням Воловецького районного суду дії Воловецької селищної ради Закарпатської області визнано неправомірними, рішення було скасовано. В ході розгляду справи з'ясовано, що Воловецька селищна рада Закарпатської області рішенням №194 від 02.11.2011 року надала дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під житлове будівництво, а також рішенням №582 від 20.06.2013 року передано дану земельну ділянку у власність ОСОБА_2 та рішенням №408 від 10.07.2012 року ОСОБА_3 Позивач вважає, що селищна рада відмовила у наданні йому земельної ділянки безпідставно, в той час як ОСОБА_2 взагалі немає права на отримання земельної ділянки на території смт. Воловець, оскільки є мешканцем АДРЕСА_2.

Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що порушення у виділенні та наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок відповідно до рішень Воловецької селищної ради Закарпатської області № 194 від 02.11.2011 року, № 582 від 20.06.2013 року та № 408 від 10.07.2012 року не підтверджено матеріалами справи, а тому рішення Воловецької селищної ради Закарпатської області № 194 від 02.11.2011 року, № 582 від 20.06.2013 року та № 408 від 10.07.2012 року не порушують права позивача.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що земельна ділянка в розмірі 0,07 га в урочиші АДРЕСА_1 перебувала у користуванні позивача, про що достовірно було відомо Воловецькій селищній раді Закарпатської області та за спрощеною процедурою відповідно до ст. 118 ЗК України згадана земельна ділянка повинна була бути передана у власність позивачу. Також, згоди на безоплатне передання у власність земельної ділянки позивач як землекористувач не давав, а тому оскаржуване рішення прийняте з порушенням п. 6 ст. 118 ЗК України. Вважає, що саме він мав першочергове право на отримання спірної земельної ділянки, оскільки користувався нею протягом тривалого часу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням шостої сесії двадцять другого скликання Воловецької селищної ради Закарпатської області від 21.09.1995 року позивачу на підставі його заяви виділено земельну ділянку в розмірі 0,07 га в урочиші АДРЕСА_1 та надано дозвіл на будівництво житлового будинку на даній земельній ділянці(а.с.8).

Із розпорядження №211 від 20.10.1995 року Воловецької РДА слідує, що районному архітектору було доручено видати паспорт на забудову земельної ділянки (а.с.9).

Позивачу біля згаданої земельної ділянки виділили ще 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, на якій він розпочав будівництво.

У липні 2007 року земельну ділянку в розмірі 0,07 га в АДРЕСА_1 позивач вирішив віддати ОСОБА_4 згідно домовленості.

Рішенням третьої сесії четвертого скликання від 08.08.2002 року земельну ділянку площею 0,07 га вилучено у позивача та переведено в землі запасу селищної ради.

Рішенням 17 сесії шостого скликання Воловецької селищної ради Закарпатської області №349 від 28.03.2012 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,07 га в АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, у зв'язку з тим, що у позивача рішенням сесії від 08.08.2002 року вже було вилучено дану земельну ділянку за його заявою - згодою(а.с.29).

Рішенням 28 сесії шостого скликання Воловецької селищної ради Закарпатської області від 25.04.2013 року відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту для будівництва і обслуговування житлового будинку землеустрою та щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно витягу з протоколу засідання двадцять восьмої сесії шостого скликання від 25.04.2013 року в заяві ОСОБА_1 про надання йому дозволу на розробку проекту для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_3, площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 відмовлено. Рішення прийнято за більшістю голосів депутатів ( а.с.35).

Рішенням Воловецького районного суду від 11.02.2014 року визнано неправомірними дії Воловецької селищної ради Закарпатської області по вирішенню поданих ОСОБА_1 заяв щодо виділення йому у приватну власність земельної ділянки розміром 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3. Рішення сімнадцятої сесії шостого скликання Воловецької селищної ради Закарпатської області №349 від 28.03.2012 року та рішення двадцять восьмої сесії шостого скликання Воловецької селищної ради Закарпатської області від 25.04.2013 року визнано недійсними та скасовано(а.с.36-38). Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2014 року рішення Воловецького районного суду від 11.02.2014 року залишено без змін(а.с.58-59).

На виконання постанови Воловецького районного суду від 11.02.2014 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2014 року рішенням сорок третьої сесії шостого скликання №998 від 16.12.2014 року повторно розглянуто заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, по відведенню в АДРЕСА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,15 га. та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки 0,07 га для будівництва житлового будинку.

З даного рішення слідує, що позивачу повторно відмовлено у задоволенні вище зазначених заяв. Відмова мотивована тим, що згідно генерального плану забудови селища Воловець виділяти в урочищі "Ровінь" земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства заборонено. Крім цього, на підставі п.4 "Положення про порядок надання громадянам земельних ділянок" особа, яка вже раніше скористалася правом на отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, не має право на повторне отримання земельної ділянки(а.с.81). Дане рішення Воловецької селищної ради Закарпатської області не оскаржувалось.

Рішенням сесії Воловецької селищної ради Закарпатської області №194 від 02.11.2011 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під житлове будівництво площею 0,10 га. (а.с.77).

Крім цього, 20.06.2013 року Воловецька селищна рада Закарпатської області прийняла рішення за №582, яким передала дану земельну ділянку у власність ОСОБА_2 (а.с.78).

Також рішенням сесії Воловецької селищної ради Закарпатської області №408 від 10.07.2012 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення садівництва площею 0,05 га в АДРЕСА_3(а.с.79).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, однак, на думку колегії суддів, помилково не врахував наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 зазначеного Кодексу справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу зазначених вище норм слідує, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує з доводів позивача, оскаржуваними рішеннями порушено його права, оскільки спірна земельна ділянка вже йому надавалась і він далі продовжує нею користуватись.

В той же час, з матеріалів справи слідує, що 01.07.2013 року Реєстраційною службою Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого власником є ОСОБА_2, форма власності - приватна. Об'єктом нерухомого майна є земельна ділянка в АДРЕСА_3 площею 0,10 га.

Відтак, колегія суддів зазначає, що оскаржувані рішення, які є актами індивідуальної дії, вичерпали свою юридичну силу після їх реалізації, а саме: після одержання документу, що посвідчує право власності, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

З огляду на викладене, у даній справі має місце спір про право цивільне, а тому колегія суддів приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 09.02.2016 року у справі № 0870/562/12 та від 04.11.2015 року у справі № 457/1243/13-а.

Частиною 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

А згідно з частиною 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому її слід скасувати і закрити провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, ч.1 197, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року у справі № 300/487/14-а - скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін

Повний текст ухвали

виготовлений та підписаний

28.10.2016 року