Справа № 200/15576/15-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №200/302/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря - Кравченко Г.В.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправною відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 вересня 2015 року та зобовязання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом про визнання противоправними дії відповідача щодо відмови їй в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання здійснити розрахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 01.04.2015 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 25 грудня 2014 року № 59-VIII вона була звільнена з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області у відставку. Відповідно до вищезазначеної постанови Верховної ОСОБА_2 України, наказом голови Апелґційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року № 225-к її було відраховано зі штату суду 30 грудня 2014 року згідно до вимог п. 9 ч. 5 ст. 126, ст. 131 ОСОБА_3 України, ст. 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Розпорядженням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська №8060003 від 29.01.2015р. їй було призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 12789грн. із застосуванням відсотка розрахунку утримання 70% від заробітку в розмірі 18270 грн. який встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014р.», що набрав чинності 03.08. 2014р. і який складає 15 розмірів мінімальної заробітної плати. Але, згідно виданої довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №07-329-С від 17.04.2015р. її заробітна плата, яка враховується при перерахунку довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці складала 22776,60 грн. Непогоджуючись з таким рішенням Пенсійного Фонду позивачка звернулася до суду і постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 червня 2015 року був задоволений її позов до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська. Суд визнав дії УПФУ протиправними і зобовязав здійснити розрахунок і виплату їй щомісячного довічного утримання судді у відставці, починаючи з 31 грудня 2014 року, із розрахунку 90 % від заробітної плати в розмірі 22776,60 на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-423-С від 30.12.2014 року. 28 жовтня 2015 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд своїм рішенням апеляційну скаргу УПФУ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська залишив без задаволення, а рішення Бабушкінського районного суду без зміни. Вказані судові рішення вже надійшли до УПФУ в Бабушкінському районі і були виконанні, але без врахування того, що з 01.09.2015 року, відповідно до Закону України від 17.09.2015 року № 704-VIII «Про державний бюджет на 2015 рік», статті 133, ч.1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», її заробітна плата, яка враховується при перерахунку довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці вже складає 25768,60 грн., про що свідчить видана їй довідка Апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №07-402-С від 30.10.2015 року. 30 листопада 2015 р. позивачка звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська із заявою про перерахунок призначеного їй грошового утримання з 01.09.2015 р. у звязку з тим, що заробітна плата судді Апеляційного суду Дніпропетровської області з 01.09.2015р. складає 25768,60 грн., тобто збільшилась, але в грудні 2015 р. було надана відповідь Пенсійного фонду України в Бабушкінкському районі м. Дніпропетровська про відмову в задоволенні її заяви з посиланням на те, що такий перерахунок здійснюється лише суддям Конституційного Суду України. Вважає таку дію Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська незаконною та такою, що звужує зміст та обсяг визначених ОСОБА_3 України гарантій незалежності судді. На підставі чого просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська і зобовязати відповідача на підставі ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року здійснити перерахунок і виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.09.2015 року із розрахунку 25768, 60 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №07-402-С від 30.10.2015р., з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період. В подальшому позивачка змінила свої позовні вимоги та просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй в проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 вересня 2015 року у звязку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно з довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного відсотків відповідно до ч.3 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус судів» від 07 липня 2010 року № 2453 та відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013р. грошового утримання судді у відставці № 07-402-С від 30.10.2015 року.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, звертаючись до суду із позовом, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин своє неявки до суду не повідомив, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову чи пояснень суду не надавав.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 25 грудня 2014 року № 59-VIII ОСОБА_1 звільнена з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області у відставку.

Відповідно до вищезазначеної постанови Верховної ОСОБА_2 України, наказом голови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року № 228-к ОСОБА_1 було відраховано зі штату суду 30 грудня 2014 року.

Розпорядженням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська №8060003 від 29.01.2015р. їй було призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 12789 грн. із застосуванням відсотка розрахунку утримання 70% від заробітку в розмірі 18270 грн. який встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014р.», що набрав чинності 03.08.2014 р. і який складає 15 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 в проведені розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус судів» від 07 липня 2010 року № 2453 та Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3рп/13 з 31 грудня 2014 року на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-423-С від 30.12.2014р. про заробітну плату в розмірі 22776,60 грн. для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на підставі ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 та Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3рп/13 здійснити розрахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, починаючи з 31 грудня 2014 року, із розрахунку 90% від заробітної плати в розмірі 22776, 60 грн. на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області № 7-423-С від 30.12.2014р., починаючи з 31 грудня 2014 року.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 жовтня 2015 року апеляційну скаргу УПФУ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська залишив без задоволення, а постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська без зміни.

Як встановлено, вказані судові рішення надійшли до УПФ України в Бабушкінському районі і були виконанні, але без врахування того, що з 01.09.2015 року, відповідно до Закону України від 17.09.2015 року № 704-VIII «Про державний бюджет на 2015 рік», статті 133, ч.1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», заробітна плата ОСОБА_1, яка враховується при перерахунку довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 25768,60 грн., про що свідчить видана ОСОБА_1 довідка Апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №07-402-С від 30.10.2015 року.

30 листопада 2015 р. позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок призначеного їй грошового утримання з 01.09.2015 р. у звязку з тим, що заробітна плата судді Апеляційного суду Дніпропетровської області з 01.09.2015 р. складає 25768,60 грн., тобто збільшилась.

Згідно листа від 08 грудня 2015 р. №3916/02/20 Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінкському районі м. Дніпропетровська відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_1 з посиланням на те, що такий перерахунок здійснюється лише суддям Конституційного Суду України.

Суд вважає таку відмову незаконною, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та Законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 22 ОСОБА_3 України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За загальним правилом установленим частиною 1 статті 58 ОСОБА_3 України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно ч.1 ст. 64 ОСОБА_3 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених ОСОБА_3 та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI (в редакції від 07.07.2010 р.) було передбачено при виході у відставку право судді на отримання довічного грошового утримання з розрахунку 80% від грошового утримання судді з нарахуванням за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років два відсотки заробітку, але не більше 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний суд» та не може визначитися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 визнано неконституційними:- частину третю, перше, друге, третє речення частини пятої ст..138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 р. у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-VI; - статтю 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» » №2453-VI від 07.07.2010 р.; - абзац другий пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 р. у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-VI визнані неконституційними та втратили силу з дня ухвалення Конституційним Судом вказаного рішення.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 р. встановлена гарантія матеріального забезпечення суддів у відставці, яка не може бути знівельована у звязку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами , що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Таким чином з 03.06.2013 р. підтверджено право суддям у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у разі збільшення матеріального забезпечення працюючих суддів.

Крім того слід зазначити, що статус суддів в Україні визначається одним Законом без встановлення пільг для суддів різних юрисдикцій.

Згідно ст. 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно ст.9 ОСОБА_3 України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до ОСОБА_3 України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта ОСОБА_3 України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на положення які зазначені Європейським судом з прав людини по справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 р. (набрало законної сили 8 лютого 2006р.) поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права» і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1.

Відповідач відмовивши позивачці в перерахуванні призначеного грошового утримання з 01.09.2015 р. у звязку з тим, що заробітна плата судді Апеляційного суду Дніпропетровської області з 01.09.2015 р. складає 25768,60 грн., порушив її право власності на щомісячні грошові виплати в сенсі положення ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушив її соціальну гарантію незалежності судді, звузив та знизив зміст та обсяг її вже досягнутих прав і свобод в державі та проігнорував вимоги ст.ст.8, 9, 19, 22, 46, 58, 64, 126 ОСОБА_3 України, Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013.

Пункт 1.1 Європейської Хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р. передбачає, що метою закону про статус суддів є забезпечення компетентності, незалежності та неупередженості, на які законно розраховує кожна людина при зверненні до суду і до кожного судді за захистом своїх прав. Сучасна Хартія складається з положень, які найкращім чином гарантують досягнення таких цілей. Її положення направлені на підвищення рівню гарантій в різних європейських державах. В національні закони не можуть вноситися зміни, направлені на зниження рівню гарантій, вже досягнутих у відповідних державах.

Пункт 1.4. Хартії зазначає, що закон надає кожному судді, який вважає, що його право за законом або в більш широкому порозумінні його незалежності чи незалежності юридичного процесу так чи інакше знаходяться під загрозою або не приймаються до уваги, можливість звернутися до такого незалежного органу, який володіє ефективними можливостями правового впливу або який може зарадити таку можливість.

Пункт 6.3 Хартії вказує на те, що Закон забезпечує гарантії для суддів, діючих в професіональній якості, від соціальних ризиків, повязаних з хворобою, вагітністю та пологами, інвалідністю, старістю та смертю.

Пункт 6.4 Хартії зазначає, що Закон передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і які виконували суддівські повноваження протягом зазначеного терміна, повинні отримати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як найближче до рівня їх останньої заробітної плати в якості судді

Тим, що відповідач відмовив позивачці в перерахуванні призначеного грошового утримання з 01.09.2015 р. у звязку з тим, що заробітна плата судді Апеляційного суду Дніпропетровської області з 01.09.2015 р. складає 25768,60 грн., він знизив рівень грошового утримання від її заробітної плати в якості судді, чим порушив пункт 6.4 Хартії, про що також зазначено в Рекомендаціях Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність, та обовязки від 17 листопада 2010 р. № (2010)12.

Суд також враховує, що держава Україна має Європейський орієнтир, який передбачає перш за все виконання ратифікованих державою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Європейської Хартії про закон «Про статус суддів».

Враховуючи, що ОСОБА_3 України, Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Європейська Хартія про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р. є обовязковими до виконання на території України, суд вважає за необхідне визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська неправомірними та зобовязати відповідача зробити позивачці перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.09.2015 року у звязку з тим, що заробітна плата працюючого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області з 01.09.2015 р. складає 25768,60 грн., про що свідчить довідка Апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №07-402-С від 30.10.2015 р.

Зважаючи, що відповідач відмовляючи в перерахуанні позивачці довічного грошового утримання порушив основоположний в державі принцип верховенства права, виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивачки та вважає за необхідне задовольнити позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 6, 19, 21, 22, 46, 55, 57, 58, 68 ОСОБА_3 України, ст.ст.6-11, 71, 94, 99, КАС України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010р. № 2453-YI, Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. №3рп/13, Європейською Хартією про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р., ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправною відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 вересня 2015 року та зобовязання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 вересня 2015 року у звязку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №07-402-С від 30.10.2015 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на підставі ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 починаючи з 01.09.2015 року із розрахунку 25768,60 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці №07-402-С від 30.10.2015р., з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Е.В.Женеску