Справа № 813/2517/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

судового засідання про залишення позовної заяви без розгляду

25 жовтня 2016 року № 813/2517/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Потабенко В.А.

з участю секретаря судового засідання Богаченка В.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3, згідно договору,

представника відповідача - Гурняк О.О., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові питання про залишення без розгляду адміністративної справи № 813/2517/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування наказів, поновлення на посаді, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) з наступними позовними вимогами:

- скасувати наказ ДПА у Львівській області від 08.06.2011 року №609 "Про результати службового розслідування";

- скасувати наказ ДПА у Львівській області від 10.06.2011 року №211-0 "Про звільнення" в частині припинення державної служби та звільнення з посади начальника адміністративно-господарського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області ОСОБА_2;

- поновити ОСОБА_2 на посаді начальника управління інфраструктури Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області з моменту його звільнення.

В судовому засіданні від 25.10.2016 року судом ставилося на обговорення питання про залишення даної позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строків звернення до суду.

Позивач та його представник проти залишення позовної заяви без розгляду заперечили. Зазначили, що пропущення позивачем строку звернення до суду обумовлене тим, що 18.03.2011 року позивача було затримано працівниками Служби Безпеки України, а 19.03.2011 року взято під варту та поміщено в СІЗО. Враховуючи вказане, позивач не мав змоги вчасно звернутися до суду з позовом про поновлення його на роботі і звернення столо можливим лише після прийняття судом виправдовувального вироку відносно ОСОБА_2

Представник відповідача в судовому засіданні питання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням строків звернення до суду підтримала.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що дану позовну заяву слід залишити без розгляду, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував на службі в Державній податковій адміністрації у Львівській області з 15.11.2001 року, зокрема з 28.05.2008 року на посаді начальника адміністративно-господарського управління ДПА у Львівській області, прийняв присягу державного службовця.

Згідно з наказом Державної податкової адміністрації у Львівській області від 10.06.2011 року №211-0 "Про звільнення" припинено державну службу на підставі пункту 6 ст. 30 Закону України "Про державну службу" та звільнено з посади начальника адміністративно-господарського управління ОСОБА_2

Підставами видання цього наказу стали наказ ДПА у Львівській області від 08.06.2011 року №609 "Про результати службового розслідування" та акт від 25.05.2011 року №150 службового розслідування стосовно начальника адміністративно-господарського управління ДПА у Львівській області ОСОБА_2 за недодержання ним 18.03.2011 року законодавства про державну службу, а саме - відсутність на робочому місці без поважних причин та неодноразове використання в цей період службового автомобіля.

Не погоджуючись із вказаними наказами, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 року, позовні вимоги було задоволено. Скасовано наказ ДПА у Львівській області від 08.06.2011 року № 609 "Про результати службового розслідування", наказ ДПА у Львівській області від 10.06.2011 №211-0 "Про звільнення" в частині припинення державної служби та звільнення з посади начальника адміністративно-господарського управління ОСОБА_2 та поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління інфраструктури ГУ ДФС у Львівській області з 11.06.2011 року.

Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою від 14.07.2016 року касаційну скаргу ГУ ДФС у Львівській області задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, зазначив, що в матеріалах справи містяться відомості про те, що 18.03.2011 року позивача затримано працівниками Служби безпеки України в приміщенні нотаріальної контори під час проведення оперативних заходів за заявою громадянки ОСОБА_5 по факту вимагання у неї ОСОБА_2 10000,00 дол. США.

З 19.03.2011 року відносно позивача порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та в цей же день взято під варту та поміщено в СІЗО.

Ці обставини були викладені у листі відділу внутрішньої безпеки при ДПА у Львівській області від 25.03.2011 року № 46/27-010/446, на підставі якого відповідачем ініційовано проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_2

Разом з тим, із змісту оскаржуваних наказів видно, що службовим розслідуванням, проведеним відносно позивача встановлені інші обставини (відсутність на робочому місці та незаконне використання службового автомобілю), тобто звільнення ОСОБА_2 не пов'язане з провадженням у кримінальній справі, порушеної відносно нього.

Виходячи з наведеного, Вищий адміністративний суд України зазначив, що ОСОБА_2 мав можливість оскаржити своє звільнення, незалежно від наявності або відсутності виправдовувального вироку, постановленого у кримінальній справі №1328/228/12 за його обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 189 КК України, проте з грудня 2012 року (після звільнення із СІЗО) не скористався своїм правом і звернувся до суду з позовом, мотивуючи причини пропуску строку формальними обставинами, що не мають правового значення для правильного вирішення цього спору.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції встановила неповне з'ясування судами дійсних обставин справи в частині строків звернення позивача до суду з позовом про поновлення на посаді та допущені порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвалених рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 Кодексу адміністративного суду України (далі - КАС України), висновки і мотиви, з яких скасовано рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Враховуючи наведене, Львівський окружний адміністративний суд враховує висновки Вищого адміністративного суду України при розгляді даної справи та доходить наступного висновку.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала, що передбачено ст. 100 КАС України.

На підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що перебув в СІЗО з 19.03.2011 року, відтак, не мав змоги вчасно звернутися до суду для оскарження наказів про його звільнення та поновлення його на роботі, в тому числі і до винесення щодо нього виправдовувального вироку суду в кримінальній справі №1328/228/12 за його обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 189 КК України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи і не заперечується стороною позивача, про зміст оскаржуваних наказів ОСОБА_2 знав з червня 2011 року, проте за захистом порушеного права звернувся до суду майже через 4 роки.

Більше того, позивача навіть після свого звільнення із СІЗО звернувся до суду лише через 2,5 роки.

Крім того, як зазначив Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 14.07.2016 року, із змісту оскаржуваних наказів видно, що службовим розслідуванням, проведеним відносно ОСОБА_2 встановлені інші обставини (відсутність на робочому місці та незаконне використання службового автомобілю), тобто звільнення останнього не пов'язане з провадженням у кримінальній справі, порушеної відносно нього. Тому, причини пропуску строку звернення до суду є формальними, не мають правового значення для правильного вирішення цього спору.

Відтак, на переконання суду, позивач мав реальну можливість звернутися до суду з даним позовом у встановлений для цього законом строк.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області та додані до неї матеріали не містять жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, навіть, якщо такий строк обчислювати з моменту звільнення позивача із СІЗО, тобто, з грудня 2012 року, тому суд дійшов висновку, що позивачем пропущено встановлений ч. 3 ст. 99 КАС України місячний строк звернення до суду, а підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, - не встановлено.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно ч. 2 ст. 100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Крім цього, суд керуючись ч. 2 ст. 8 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 165, 167, 227 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування наказів, поновлення на посаді залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали виготовлений 28.10.2016 року

Суддя Потабенко В.А.