Справа № 821/772/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/772/16

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іррігатор Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іррігатор Україна» звернулось до суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 13 червня 2016 року №9 та №.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 13 червня 2016 року №9. Скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 13 червня 2016 року №.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ГУ ДФС у Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДФС у Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів «Сільськогосподарське обладнання для системи зрошення - елементи (частини) систем зрошення, крапельні лінії: вироблена з полімерів етилену, яка є гнучким шлангом без фітингів - поливальним трубопроводом системи зрошення, який оснащений вбудованими (інтегрованими) крапельними водовипусками лабіринтного типу з поліетилену - жорсткими емітерами (крапельницями), встановленими зсередини - із отворами по довжині через певний інтервал, безшовна, непориста, без підкладки, неармована, в асортименті», оформлених за 31-ою МД у лютому - вересні 2013 року.

23 лютого 2016 року ГУ ДФС у Херсонській області складено акт №000386/21-22-22-09-6/38340586, в якому зазначено порушення правил класифікації товарів «сільськогосподарське обладнання для систем зрошення - елементи (частини) систем зрошення, крапельні лінії...», що призвело до невірного визначення коду товару за УКТЗЕД та застосування ставки ввізного мита у 2% замість 5% (код товару за УКТЗЕД ).

За результатами документальної невиїзної перевірки ТОВ «Іррігатор Україна» правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товару встановлено порушення вимог правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації класифікації товарів, вимог УКТЗЕД, яка є товарною номенклатурою Митного тарифу України від 13 березня 2012 року №4495-ІУ та ч.1 п.5 ч.8 ст. 257 Митного кодексу України, в частині невірної класифікації товару та визначення розміру ставки ввізного мита, вимог п.190.1 ст. 190 Податкового кодексу України в частині визначення бази оподаткування ПДВ, що спричинило заниження суми податкових зобов'язань всього на загальну суму 767 692, 43 грн. в т.ч.: із ввізного мита - 639 743, 69 грн.; із ПДВ - 127 948, 74 грн., яку підприємство зобов'язано сплатити до Державного бюджету.

На підставі акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення № від 03 березня 2016 року на загальну суму 799 679, 62 грн. (сума грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями 639 743, 69 грн.; сума грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями 159 935, 93 грн.) та № від 03 березня 2016 року на загальну суму 159 935, 93 грн. (сума грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями 127 948, 74 грн.; сума грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями 31 987, 19 грн.).

Податкові повідомлення рішення були оскаржені в адміністративному порядку до ДФС України. Відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 27 травня 2016 року скаргу ТОВ «Іррігатор Україна» задоволено частково, зменшено суму грошових зобов'язань на суму штрафних санкцій.

Відповідно до рішення ДФС України ГУ ДФС у Херсонській області прийняло нові податкові повідомлення-рішення №9 від 13 червня 2016 року та № від 13 червня 2016 року.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що якщо митний орган, приймаючи митну декларацію при перетинанні товару через митний кордон України погоджувався з відомостями про товар, то податковий орган не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов'язань, у зв'язку з чим вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень №9 та № є обгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.190.1 ст. 190 Податкового кодксу України - базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до п.24 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктами 23 та 29 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Пунктом 49 статті 4 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - надання органом доходів і зборів відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу

Пунктом 7 частини 1 статті 336 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до митних декларацій, ТОВ «Іррігатор Україна» було заявлено до митного оформлення імортований товар, а саме «Сільськогосподарське обладнання для системи зрошення - елементи (частини) систем зрошення, крапельні лінії: вироблена з полімерів етилену, яка є гнучким шлангом без фітингів - поливальним трубопроводом системи зрошення, який оснащений вбудованими (інтегрованими) крапельними водовипусками лабіринтного типу з поліетилену - жорсткими емітерами (крапельницями), встановленими зсередини - із отворами по довжині через певний інтервал, безшовна, непориста, без підкладки, неармована, в асортименті», країнами виробниками яких є Держава Ізраїль та Італія.

Проте, апелянтом при проведенні перевірки було встановлено порушення правил класифікації товарів «сільськогосподарське обладнання для систем зрошення - елементи (частини) систем зрошення, крапельні лінії...», що призвело до невірного визначення коду товару за УКТЗЕД та застосування ставки ввізного мита у 2% замість 5% (код товару за УКТЗЕД ).

Пунктами 2 та 4 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №428 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. Функції з ведення УКТЗЕД здійснюються Держмитслужбою.

Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), визначено графи МД, які заповнюються декларантом самостійно. Зокрема, графи 33 та 47 МД, в яких наводяться дані про код товару згідно з УКТ ЗЕД та відомості про нарахування митних платежів, заповнюються декларантом.

Відповідно до ст. 69 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) - органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (ч.2). На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них (ч.3). У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари (ч.4).

З наведеного слідує, що саме митний орган здійснює контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕДТ та у разі виявлення відповідних порушень наділений правом самостійно класифікувати такі товари.

При цьому, митний орган у якості доведення протиправних дій позивача при помилковому зазначенні класифікації імпортованих товарів мав право витребувати необхідні відомості, зразки товарів та техніко-технологічну документацію на них.

Колегія суддів зазначає, що доказів витребовування в ході митного оформлення додаткових документів на підтвердження визначальних для класифікації зазначеного товару характеристик та правильності класифікації і кодування товару та відбору зразків товарів для дослідження не встановлено.

Також, відсутні докази підтвердження того, що посадові особи митниці, які здійснювали митний контроль та митне оформлення імпортованого позивачем товару, у зв'язку з непроведенням чи неналежним проведенням процедур перевірки правильності класифікації та кодування товарів були притягнуті до відповідальності.

Оскільки під час митного контролю з боку посадових осіб митного органу зауваження до класифікації товару та самих митних декларації, поданої ТОВ «Іррігатор Україна», були відсутні, тобто митний орган підтвердив правильність та достовірність заповнення вантажно-митних декларацій, що стверджується завершальною стадією митного оформлення - проставлянням відбитки печатки у відповідній графі та випущення товару на митну територію, а податковим органом в свою чергу були враховані лише наявні документи та не витребувано жодних інших доказів, колегія суддів вважає, що у апелянта відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про донарахування позивачу грошових зобов'язань з податку на додану вартість та з мита на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, у зв'язку з виявленням методологічної помилки стосовно класифікації відповідних товарів.

Крім того, частиною 6 статті 69 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спріних правовідносин) передбачено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на встановлені вимоги УКТЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19 вересня 2013 року №584-VII «Про Митний тариф України», оскільки датою подання останньої декларації є 17 вересня 2013 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про Митний тариф України».

Більш того, лише з 19 вересня 2013 року відповідно до Методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів (лист Держмитслужби від 05 березня 2013 року №11.1/2-16.2/2165-ЕП) з'явився додатковий пункт 59, який класифікує «Стрічки (шланги) для крапельного поливу" по коду товару 3917 і саме з цього періоду ТОВ «Іррігатор Україна» декларує в товарній позиції 3917, що в свою чергу також пояснює твердження апелянта щодо правильності декларування вказаних товарів підприємством в подальшому.

Разом з цим, судом першої інстанції було вірно встановлено та апелянтом жодним чином не спростовано, що в акті №000386/21-22-22-09-6/38340586 від 23 лютого 2016 року, ГУ ДФС у Херсонській області помилково послався, зокрема, на лист Міністерства доходів і зборів від 26 березня 2014 року №6983/7/99-99-24-02-03-17 «Про впровадження методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД», так як митне оформлення товарів здійснювалося у період з 01 лютого 2013 року по 17 вересня 2013 року та пояснення до УКТЗЕД, затверджених наказом Державної митної служби України від 31 січня 2004 року №68, який на час митного оформлення було скасовано на підставі п.2 Наказу Держмитслужби від 30 грудня 2010 року №1561 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та втрату чинності деяких наказів Держмитслужби».

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що прийняті податкові повідомлення-рішення №9 та № є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки у апелянта були відсутні правові підстави для їх винесення.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спору.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Разом з цим, зважаючи на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає вимоги ГУ ДФС у Херсонській області щодо стягнення судових витрат з позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко