Справа № 2а-4939/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2011 року 10:37 № 2а-4939/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Паньків В. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Повного Товариства "Ломбард "УМВК і Компанія"
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва
про скасування рішення № від 31.12.2010
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27.07.2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Повне Товариство «Ломбард УМВК і Компанія» звернулося з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.12.2010 р. № Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при проведенні перевірки за даними денного звіту реєстратора розрахункових операцій у касі мало бути готівкових коштів у сумі 10427,11 грн. фактично в наявності було 10427,10 грн., з них 4427,10 грн. зберігалось у тумбі, а 6 000 грн. у сейфі, розташованому у тому самому приміщенні. Зберігання частини готівки у сейфі викликано міркуваннями безпеки й не суперечить чинному законодавству. На думку Позивача з боку працівника Підприємства не було порушено Закон України від 06.07.1995 р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а отже прийняте рішення Відповідачем не правомірне.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що при перевірці Позивача, було встановлено порушення вимог п. 13 ст. 3 закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 р. №265/95 із змінами та доповненнями, а саме, Позивачем не було забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а саме, як підтверджується описом готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сума готівкових коштів в касі склала 4 427,10 грн., а в денному звіті реєстратора розрахункових операцій 10 427,11 грн., оскільки під час перевірки продавцем не надано підтверджуючих документів зберігання різниці суми в сейфі.

В судовому засіданні представник Відповідача наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Державної податкової адміністрації у Львівській області 08.12.2010 р. проведено перевірку ломбардного відділення, що належить Повному Товариству «Ломбард УМВК і Компанія», розташованого за адресою: м. Самбір, вул. Валова, 30, прим. 4 з питань дотримання субєктами господарювання порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності свідоцтва про державну реєстрацію, торгових патентів і ліцензій.

Підчас перевірки було встановлено порушення вимог п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 р. №265/95 із змінами та доповненнями. За результатами перевірки складено Акт від 08.12.2010 р.

На підставі акта перевірки від 01. 08.12.2010 було винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №005152330 від 31.12.2010 р. про застосування до Позивача за порушення п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 р. № 265/95 штрафних (фінансових) санкції у розмірі 30 000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Позивач оскаржив дане рішення до Державної податкової адміністрації у м. Києві, за результатом розгляду скарги Державною податковою адміністрацію у м. Києві прийнято рішення від 01.03.2011 р. №2019/10/25-214 про залишення скарги без задоволення, а рішення без змін.

Всебічно та повно зясувавши всі обставини справи, Суд не може погодитись з позицією Позивача виходячи з наступних підстав:

Статтею 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990р. №509-ХІІ, органи державної податкової служби у випадках, в межах своєї компетенції та у порядку встановлених законами України мають право здійснювати контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Порядок проведення планових та позапланових перевірок регламентований ст.ст. 11,11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990р. №509/ХІІ зокрема відповідно до ч.1 ст.11-1 цього Закону позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а в інших випадках - за рішенням суду. Позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Статтею 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990р. №509/ХІІ передбачені умови допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових перевірок серед яких направлення на перевірку та копія наказу про проведення позапланової виїзної перевірки. Ненадання цих документів платнику податку або їх надання з порушенням вимог є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової перевірки.

Судом встановлено, що Позивач не погоджується з застосуванням штрафних санкцій, оскільки Позивач зазначає, що фактично в наявності було 10427,10 грн., з них 4427,10 грн. зберігалось у тумбі, а 6 000 грн. у сейфі, розташованому у тому самому приміщенні. Зберігання частини готівки у сейфі викликано міркуваннями безпеки й не суперечить чинному законодавству.

Перевіркою було встановлено порушення п. 13 ст. З Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР: при перевірці було зафіксовано, не відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахункових коштів сумі коштів, яка зазначена у денному звіті «х»реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 6000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Пунктом 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Відповідно до п. 2.6 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Відповідно до п. 13 ст. З Закону №265/95 суб'єкт підприємницької діяльності має забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахункові сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Відповідач зазначає, що під час проведення перевірки Позивачем не було дотримано вищевказаної вимоги Закону та не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а саме, як підтверджується описом готівкових коштів на місці проведення розрахунків сума готівкових коштів в касі склала 4 427,10 грн., а в денному звіті реєстратора розрахункових операцій - 10 427,11 грн., пояснення касира з приводу того, що на місці проведення розрахунків знаходилися готівкові кошти в касі підприємства, не спростовує вимоги норми п. 13 ст. 3 Закону №265/95, а навпаки підтверджує дане порушення, оскільки ні під час проведення перевірки Позивачем не додано жодного документу на підстави, якого сума 6 000,00 грн. була оприбуткована до каси підприємства на дату проведення перевірки, а саме 08.12.2010 р.

Представник Позивача не зміг надати Суду переконливих доказів спростування, яким чином сума в розмірі 6000,00 грн. була оприбуткована до каси підприємства на дату проведення перевірки.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Відповідно до зазначених положень Закону, штрафні санкції позивачу було розраховано таким чином: 6000*5 =30 000,00 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Як зазначено в ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що оскаржуване позивачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.12.2010 р. № прийняте відповідачем обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавство України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Судом встановлено, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій винесені у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

У звязку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 99, 100, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук