Справа № 813/2520/16
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року справа № 813/2520/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретаря судового засідання Бугара М.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання незаконними та скасування постанов, припису,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Львівській області про:

- визнання незаконною та скасування постанови №8-0156 від 23.06.2016 р. про накладення штрафу;

- визнання незаконною та скасування постанови №8-0157 від 23.06.2016 р. про накладення штрафу;

-визнання незаконним та скасування припису №13/07/024 від 03.06.2016 р. в частині зобовязання ФОП ОСОБА_4 забезпечити дотримання вимог ч.1,3 ст. 24 КзпП України та забезпечити дотримання вимог ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було проведено перевірку з питань дотримання вимог законодавства про працю з порушеннями вимог діючого законодавства, оскільки позивач заперечує факт перебування з ОСОБА_5 в трудових відносинах, зазначив, що вказані правовідносини були цивільно-правовими, а тому до вказаних правовідносин відповідач безпідставно застосував положення Кодексу законів про працю та Закону України «Про оплату праці». Вважає, винесені постанови та припис незаконними та такими , що підлягають скасуванню.

Відповідач подав заперечення на позов, згідно з яким, посилається на правомірність проведення перевірки (наявність підстав для проведення перевірки, дотримання процедури її проведення), так і на правомірність винесених постанов та припису. Зазначив, що твердження позивача про те, що ОСОБА_5 працювала у ФОП ОСОБА_4 за цивільно-правовим договором не відповідає дійсності, оскільки позивач не надав будь-яких доказів існування даної угоди. Вважає постанови про накладення штрафу винесені правомірно, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив задоволити позовні вимоги повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З 02 червня 2016 року по 03.06.2016 року головним державним інспектором Гучко Марією Михайлівною Головного управління Держпраці у Львівській області була проведена позапланова перевірка додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування у ФОП ОСОБА_4 про що складено акт перевірки дотримання законодавства про працю №8 від 18.03.2016 року. Дана перевірка була проведена на підставі телефонного звернення ОСОБА_5 із змісту якого слідує, що заявниця працювала ревізором мережі магазинів «Шара» в м. Стрий Львівської області. Проте, при її звільненні їй не було виплачено розрахункові кошти, заробітну плату та витрати на відрядження за березень 2016 р.

За результатами перевірки винесено припис на усунення виявлених порушень №13/07/024/0838-0573 від 03.06.2016 р. згідно якого підприємцем порушено вимоги п. 2.5 глави 2 Інструкції №58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників»; пп. б.абз.1 п.7.1 глави 7 Інструкції № №58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників»; вимоги ч. 6 ст. 95 КЗпП України , ч.1 ст. 33 ЗУ «Про оплату праці; ч.1.3 ст.24 КЗпП України та вимоги ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці».

На підставі акту перевірки відповідачем винесено дві постанови про накладення штрафу:

- в розмірі 43 500 грн. від 23.06.2016 р. №8-0156 відповідно до пп .54, п.4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №96, та на підставі абз. 2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України;

- в розмірі 1 450 грн. від 23.06.2016 р. №8-0157 на підставі абз. 6 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. № 386/2011 (надалі - Положення), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 7 Положення).

Підпунктом 3 п. 3 Положення визначено, що Держпраці України відповідно до покладених на них завдань здійснюють, зокрема, державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Держпраці України для виконання покладених на неї завдань мають право видавати в установленому порядку роботодавцям, суб'єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов'язкового державного страхування, обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Проведення і оформлення результатів перевірки регламентуються Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів (затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 р. за № 1291/21603).

Згідно п. 6 Порядку перевірка складається з таких етапів:

6.1.Робота з документами, наданими суб`єктами господарювання на вимогу Інспектора:

6.2.Оформлення документів за результатами перевірки.

6.3.Ознайомлення суб`єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки.

6.4.Проведення за результатами перевірки роз`яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

Згідно п. 7 Порядку, за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Шодо постанови про накладення штрафу від 23.06.2016 р. №8-0156 та припису №13/07/024 від 03.06.2016 р. в частині зобовязання ФОП ОСОБА_4 забезпечити дотримання вимог ч.1,3 ст. 24 КзпП України та забезпечити дотримання вимог ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці» слід зазначити таке.

Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки стали звернення ОСОБА_5 від 13.04.2016 р. за вх. № Г-271, вх. №Г-271/2 про те, що вона була звільнена з посади ревізора мережі магазинів «Шара» в м. Стрий, Львівської області та станом на 12.04.2016 р. їй не виплачено розрахункові кошти.

Оскаржувана постанова та припис грунтуються на висновках позапланової перевірки про те, що ОСОБА_5 фактично працювала в позивача на посаді ревізора мережі магазинів «Шара» в м. Стрий, Львівської області, а отже мала бути оформлена позивачем як наймана працівниця відповідно до чинного трудового законодавства, та з нею мав бути проведений розрахунок відповідно до законодавства про працю у звязку з її звільненням. Із оскаржуваної постанови та припису вбачається, що встановлені висновки грунтуються на інформації, яка викладена у зверненні на урядову гарячу лінію ОСОБА_5, а також письмовими поясненнями позивача, даними під час перевірки про те, що між ним та працівницею ОСОБА_5 досягнуто згоди щодо виплати заробітної плати.

Як встановлено судом 01.03.2016 р. між ФОП ОСОБА_4 (замовником) та ОСОБА_5 ( виконавець) укладено цивільно-правову угоду, відповідно до якої замовник доручає виконати певний вид робіт, а виконавець бере на себе зобовязання своїми силами виконувати роботи, а саме, здійснювати роботи з контролю з дотриманням працівниками замовника в сфері роздрібної торгівлі. Відповідно до п.1.5 даної угоди місцем виконання робіт визначається Тернопільська область, Заліщицький район, смт. Товсте, вул. Українська, 68. Дана угода спростовує твердження ОСОБА_5 про те, що вона була звільнена з посади ревізора мережі магазинів "Шара" (Львівська обл., м. Стрий, вул. Гастела).

Окрім того, відповідач не відібрав жодних пояснень від ОСОБА_5 щодо перебування її в трудових відносинах з позивачем, доказів про те, які функціональні обов`язки виконувала ОСОБА_5 та не врахував факт існування цивільно-правовової угоди з нею. Також під час проведення перевірки відповідачем не встановлено, чи є позивач власником мережі магазинів "Шара" (Львівська обл., м. Стрий, вул. Гастела).

Суд зазначає, що сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України.

Такі угоди застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети вважаються виконаним і дія їх припиняється.

Слід зазначити, що під час укладання і виконання роботи за договорами цивільно-правового характеру трудова книжка не подається та записи про періоди праці не заносяться.

За цивільно-правовою угодою виконавець робіт (послуг) отримує за виконану роботу винагороду, розмір і порядок виплати якої визначається сторонами у договорі за взаємною згодою. Законодавчі гарантії щодо оплати праці на виплату винагороди не поширюються.

Таким чином, позивачем не допущено порушень законодавства про працю у відносинах з ОСОБА_5, відтак припис в частині зобовязання ФОП ОСОБА_4 забезпечити дотримання вимог ч.1,3 ст. 24 КзпП України та забезпечити дотримання вимог ч.2 ст.30 ЗУ Про оплату праці» та постанова про накладення штрафу від 23.06.2016 р. №8-0156 підлягають скасуванню.

Щодо постанови про накладення штрафу від 23.06.2016 р. №8-0157, то така винесена правомірно, з огляду на наступне:

Згідно вищевказаної постанови на ФОП ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 1450 грн. за наступні порушення вимог:

-порушення вимог п. 2.5 глави 2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників»;

-порушення вимог пп..б абз.1 п. 7.1 глави 7 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників»;

-порушення вимог ч.6 ст.95 КпП України, ч.1 ст.33 ЗУ України «Про оплату праці».

Позивачем у судовому засіданні вищевказані порушення не спростовані, таким чином, постанова про накладення штрафу від 23.06.2016 р. №8-0157 винесена з урахуванням вимог чинного законодавства.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині визнання незаконною та скасування постанови №8-0156 від 23.06.2016 р. про накладення штрафу та визнання незаконним та скасування припису №13/07/024 від 03.06.2016 р. в частині зобовязання ФОП ОСОБА_4 забезпечити дотримання вимог ч.1,3 ст. 24 КзпП України та забезпечити дотримання вимог ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці» є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України на користь позивача належить стягнути з Головного управління Держпраці у Львівській області судовий збір у розмірі 1378, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області «Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами» №8-0156 від 23.06.2016 р.

3. Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Львівській області №13/07/024 від 03.06.2016 р. в частині зобовязання ФОП ОСОБА_4 забезпечити дотримання вимог ч.1,3 ст. 24 КзпП України та забезпечити дотримання вимог ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці».

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з Головного управління Держпраці у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_4 (і. к. НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 31.10.2016 року.

Суддя Братичак У.В.