Справа № 2а-85/12
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 жовтня 2016 року м. Київ К/800/28317/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив :

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2012 року позов задоволено частково. Змінено вид пенсії, сума якої підлягає стягненню та надмірно отримана за період з 11 лютого 2005 року по 31 грудня 2010 року з ОСОБА_1, з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 14 березня 2003 року перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області та отримувала пенсію по втраті годувальника згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі заяви позивача від 21 лютого 2005 року, їй з 11 лютого 2005 року призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З листа Головного управління Пенсійного фонду України від 01 січня 2011 року видно, що 07 грудня 2010 року ОСОБА_1 припинено виплату пенсії, яку вона одержувала з 11 лютого 2005 року на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач одночасно отримувала пенсію по втраті годувальника, призначену їй 14 березня 2003 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

26 січня 2011 року позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з 01 січня 2011 року виплата вказаного виду пенсії поновлена.

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області від 26 січня 2011 року прийнято рішення про утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії, яку вона отримувала на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 11 лютого 2005 року по 31 грудня 2010 року в розмірі 74 585,71 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, вважав, що зловживання позивача щодо незаконного отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та правомірність стягнення з неї надмірно сплаченої пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не доведені.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області приймаючи розпорядження від 26 січня 2011 року про утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії, яку вона отримувала згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 11 лютого 2005 року по 31 грудня 2010 року в розмірі 74 585,71 грн, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 1 статті 50 вказаного Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За таких обставин, коли отримуючи пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не повідомивши пенсійний орган, ОСОБА_1 подала заяву до управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Київської області про призначення пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то вона порушила вимоги статті 10 цього Закону, а відтак відповідач прийняв правомірне рішення про утримання з позивача переплати пенсії, яку вона отримувала на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 11 лютого 2005 року по 31 грудня 2010 року в розмірі 74585,71 грн.

Крім того, відповідач не мав підстав для вирішення питання щодо утримання переплати з пенсії, яка виплачувалась відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки переплата мала місце саме стосовно пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач вважала соціальною допомогою у зв'язку із загибеллю сина під час проходження військової служби, тому 21 лютого 2005 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак