Справа № 804/2777/16
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 р. Справа № 804/2777/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Борисенка П.О., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував, щодо позовних вимог, в поданих письмових запереченнях зазначив, що за відповідачем у звітному періоді було працевлаштовано 3 особи інваліда, але, відповідачем було утворено відповідну кількість робочих місць та укладено угоду про співпрацю з Петриківським районним центром зайнятості, а отже відповідач жодним чином не порушив законодавство України. Обовязок роботодавця щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком особисто займатися пошуком та підбирати інвалідів на створені робочі місця. Згідно доданих до заперечення копій документів вбачається, що відповідачем було виконано обовязок передбачений ч.3 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а саме: на протязі 2015 року до відповідного відділення служби зайнятості направлялися звіти, які містять інформацію про наявність вакантних посад у формі Звіт № 3-ПН, тобто звіти з інформацією щодо можливості працевлаштування інвалідів. Відмов у працевлаштуванні на підприємство відповідача інвалідів не було, самостійно інваліди для працевлаштування на підприємство відповідача на зверталися, а тому представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши доводи представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрований у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів як платник страхових внесків (страхувальник).
У відповідності до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 і забезпечують працевлаштування інвалідів.
Відповідно до ст.20 даного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлена нормативом, передбаченим ст.19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 25 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення соціальної захищеності інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, Міністерством охорони здоровя України та органами місцевого самоврядування.
Згідно ст.18 даного Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На протязі 2015 року в залежності від чисельності штатних працівників, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів коливався від чотирьох до шести робочих місць.
В 2015 році було зайнято три робочих місця: ОСОБА_4, який є інвалідом 3-ї групи, на підставі Довідки обласної МСЕК № 5 від 01.06.2016 року № 035184, ОСОБА_5, який є інвалідом 3-ї групи на підставі виписки Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи від 21.10.2013 року № 539884, ОСОБА_6, який є інвалідом 3-ї групи, на підставі Довідки міжрайонної МСЕК від 09.07.2002 року № 292896.
Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 створив відповідну кількість робочих місць для інвалідів, з метою сприяння працевлаштування інвалідів і щомісячно подавав до Центру зайнятості Звітність інформацію про попит на робочу силу (вакансії), що підтверджується Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 року та відповіддю на запит Петриківського районного центру зайнятості Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 06.06.2016 року № 365.
Крім того, згідно відповіді на запит, було повідомлено, що Петриківський районний центр зайнятості Дніпропетровського обласного центру зайнятості, серед зареєстрованих безробітних, осіб з інвалідністю, які відповідали б вимогам роботодавця на обліку не перебувало, направлення на працевлаштування на вакантні місця ФОП ОСОБА_3 Петриківським РЦЗ не видавались.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що надані позивачем докази та обґрунтування позову не доведені, оскільки згідно норм чинного законодавства на підприємства покладений обовязок по створюванню робочих місць інвалідів, а не обовязок по їх працевлаштуванню, отже адміністративно-господарські санкції нараховані безпідставно, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 13.06.2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 13.06.2016р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_7 ОСОБА_7 ОСОБА_8