Справа № 823/5348/15
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/19716/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Черпака Ю.К.,

та секретаря Буденка В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року

у справі № 823/5348/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління МВС України в Черкаській області, ГУ Національної поліції в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказу УМВС України в Черкаській області від 06 листопада 2015 року № 312 о/с в частині щодо визнання позивача приступивши до виконання обов'язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку 06 листопада 2015 року та його звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити позивача на посаді дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Корсунь-Шевченківського РВ УМВС України в Черкаській області;

- зобов'язати ГУ Національної поліції в Черкаській області прийняти позивача на службу в поліцію та надати йому посаду рівнозначну тій, що він займав у Корсунь-Шевченківському РВ УМВС України в Черкаській області.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року позов задоволено часткове. Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Черкаській області від 06 листопада 2015 року № 312 о/с в частині звільнення позивача, та зобов'язано УМВС України в Черкаській області вирішити питання про його обов'язкове працевлаштування. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 1998 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 31 березня 2015 року - на посаді дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Корсунь-Шевченківського РВ УМВС України в Черкаській області.

На підставі наказу УМВС України в Черкаській області від 12 червня 2015 року № 161 о/с позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 08 червня 2015 року по 11 травня 2017 року.

Наказом УМВС України в Черкаській області від 06 листопада 2015 року № 312 о/с позивача визнано приступивши до виконання службових обов'язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06 листопада 2015 року та звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України згідно пункту 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 1 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», зокрема, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Вказаний Закон України «Про Національну поліцію» опублікований в Голосі України 06 серпня 2015 року № 141-142, і відповідно, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 цього Закону набирають чинності з 07 серпня 2015 року.

Так, пунктом 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно пунктів 9, 10 «Прикінцеві та перехідні положення» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Враховуючи аналогію законодавства, зокрема вимоги абзацу третього статті 184 Кодексу законів про працю України та частин 3, 7 статті 179 вказаного Кодексу, якою передбачено, що за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства. Відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, судом першої інстанцій встановлено, що УМВС України в Черкаській області обов'язку щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_1 виконано не було, тобто позивачу при звільненні не було запропоновано іншої посаду в органах внутрішніх справ.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що УМВС України в Черкаській області порушило права та охоронювані законом інтереси позивача, у зв'язку з чим наказ УМВС України в Черкаській області 06 листопада 2015 року № 312 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ, є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи приписи статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції рахує за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2016 року скасувати, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року залишити в силі.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді М.М. Заїка

Ю.К. Черпак