Справа № 344/1879/15-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/49054/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Горбатюка С.А.,
Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року у справі № 344/1879/15-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про зобов'язання призначення пенсії, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, в якому просив: визнати незаконною відмову УПФУ в м. Івано-Франківську у призначенні ОСОБА_4 пільгової пенсії за Списком №2; зобов»язати відповідача включити до його пільгового стажу за Списком №2 ( розділ ХІV «Оброблення металу», підрозділ 12. Інші професії оброблення металу, пункт «а» робітники, позиція 14.12а-3е, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36) період роботи з 07.12.2000 року по 18.07.2002 рік; призначити з 23.11.2014 року та виплачувати в подальшому ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було подано відповідачеві всі необхідні документи, які підтверджують його право на призначення пільгової пенсії, проте управлінням пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську було протиправно відмовлено у зарахуванні йому пільгового стажу, пославшись на відсутність уточнюючої довідки за весь період роботи ОСОБА_4 на підприємстві ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад».

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2015 року в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року скасовано постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2015 року та прийнято нову про задоволення позову.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо призначення ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25 листопада 2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 у січні 2015 року звернувся до управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

19.01.2015 року управлінням Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії по віку на пільгових умовах у зв»язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Зокрема, із вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_4 працював у ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад» з 06.10.1993 року по 06.12.2000 року, з 09.07.2002 року по 18.01.2005 року і виконував роботи з шкідливими і важкими умовами праці за професією шліфувальник, який зайнятий шліфуванням металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом, що передбачено Списком № 2, розділом ХІV, підрозділом 12, позицією 2151200а-1753а згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, що складає 9 років 7 місяців 29 днів. Пільговою довідкою не підтверджено стаж на пільгових умовах з 07.12.2000 року по 18.07.2002 рік, оскільки цей період не підтверджено результатами атестації робочих місць.

Первинна атестація, якою про атестовано робоче місце позивача за Списком № 2, розділом XIV, підрозділом 12, була затверджена наказом на ПАТ «Промприлад» від 07.12.1995 року № 124 (висновок державної експертизи з умов праці в області від 30.01.1997 року № 27).

Чергова атестація робочих місць, в тому числі «шліфувальника, зайнятого на шліфуванні металевих виробів і інструменту абразивними кругами сухим способом» затверджена наказом від 19.07.2002 року № 34 (висновок державної експертизи з умов праці в області від 12.09.2002 року № 644).

Тобто, в період роботи позивача з 07.12.2000 року по 18.07.2002 року на підприємстві не проведена атестація робочих місць. Проте, атестація робочих місць не проведена через скрутний фінансово-економічний стан підприємства, який склався у 2000-2002 роках та відсутністю коштів для фінансування відповідних санітарних досліджень (уточнююча довідка від 14.08.2014 року № 79-656).

На підставі записів у трудовій книжці ОСОБА_4 від 07.09.1976 року серії БТ-І № 1297807 судом встановлено, що позивач в період з 06.10.1993 року по 18.01.2005 року працював шліфувальником, зайнятим шліфуванням металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом у ПАТ «Івано-Франківський завод «Промприлад».

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року № 205 затверджено роз»яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках, зокрема передбачено, що за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв»язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об»єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог вищезазначеного Порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутність підтвердження проведення атестації відповідного робочого місця за умовами праці не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутність наказу, висновку про атестацію робочого місця через скрутний фінансово-економічний стан, не може позбавляти працівника конституційного права на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене законодавством України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з цього приводу звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено у постанові Верховного Суду України від 14 квітня 2015 року №21-383а14.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

За правилами ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Відповідно, колегія суддів Вищого адміністративного суду вбачає за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську - задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року - скасувати

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2015 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: