Справа № 204/5133/16-а
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/5133/16-а
Провадження № 2-а/204/147/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Старостенко Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача Химко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м, Дніпропетровську рядового поліції Химко Олександра Юрійовича, третя особа - управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м, Дніпропетровську рядового поліції Химко Олександра Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те що, 06 серпня 2016 року інспектором патрульної поліції 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпро рядовим поліції Химко О. Ю. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ДР № 112459, згідно з якою його - ОСОБА_1, було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 425,00 гри. за правопорушення передбачене ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: порушив вимоги зеленої стрілки світлофору під час проїзду перехрестя вулиць Робочої та Каверіна у м. Дніпро та здійснив поворот ліворуч. Він з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, з наступних підстав, а саме: відповідач не склав адміністративний протокол та незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон зобов`язує розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи. Так згідно ст. 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відповідач повинен був скласти протокол та розглянути справи за адресою де розташоване Управління патрульної поліції м. Дніпра. Також позбавив права можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої особа, що притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Відповідачем було порушено вимоги ст. 245, 251 щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а саме: не було враховано свідчення невідомого чоловіка, що висловив бажання бути свідком та надати з цього приводу пояснення. У відповідності до ст. 251 КпАП України, пояснення особи що притягається до адміністративної відповідальності, свідків та т.і. є доказами по справі. Також зазначив, що відповідачем було проігноровано порядок процедури розгляду справи, згідно ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме відповідачем. без будь-якої підготовки в патрульному автомобілі було винесено постанову про адміністративне правопорушення. Згідно вимог ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не було вирішено такі питання: правильність складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не витребувано необхідні додаткові матеріали та не з`ясовано чи підлягають клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, задоволенню. Згідно ст. 279 КУпАП посадова особа, яка розглядає дану справу, роз`яснює права та обов`язки особам які беруть участь у справі. Позивач вважає, що дії інспектора патрульної поліції 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпро рядового поліції Химко О.Ю. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу протиправні. Також зазначив, що оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість складення протоколу, постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності. При цьому, посилався на ст. 245, 251, 258, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП. Вважає, що порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДР № 112459 від 06.08.2016 pоку та закриття провадження по адміністративній справі.

Відповідач Химко О.Ю. надав письмові заперечення в яких просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування зазначив, що вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час патрулювання 06 серпня 2016 року він помітив автомобіль марки HONDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1, який порушив вимоги пункту 8.7.3 (б) Правил дорожнього руху, а саме, в м. Дніпропетровськ, на перехресті вул. Робоча - Каверіна позивач не виконав вимоги світлофору, а саме зеленої стрілки, яка дозволяє рух прямо або праворуч та здійснив поворот ліворуч на вул. Робоча. Керуючись Правилами дорожнього руху, зелений сигнал світлофора у вигляді стрілки у додатковій секції дозволяє рух тільки у зазначеному стрілкою напрямку. Кожний повинен виконувати Правила дорожнього руху та має право розраховувати на те, що інші учасники чітко виконують Правила. За кермом знаходився Позивач, ОСОБА_1, який і передав документи для перевірки інспектору патрульної поліції. При цьому посилався на ст. 10 КАСУ, ст. 251, ст. 252, ч. 2 ст. 258 КУпАП. Відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до Позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425,00 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 112459 від 06.08.2016 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. При цьому посилався на Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Весь час у інспектора патрульної поліції Химка О.Ю. та його напарника працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення. Також був зафіксований факт скоєння адміністративного правопорушення. На відеозапису позивач зізнається у скоєному правопорушенні, говорячи, що він просто не бачив зеленої стрілки на світлофорі, та взагалі перший раз здійснив поворот ліворуч на перехресті. Що стосується посилання позивача на неможливість винесення постанови та розгляду справи поліцейськім «прямо на дорозі», то треба зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 258 КУпАП у випадках, коли не складається протокол, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення. Він вважає, що доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими і до уваги прийматися не можуть., позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними. Враховуючи вищевказане вважає, що винесена ним постанова є правомірною. Також зазначив, що позивачу ОСОБА_1 було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП, а також значиться підпис про отримання постанови серії ДР № 112459. В постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне позивачем. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача. На підтвердження своїх заперечень та факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, надав суду відеозапис вчиненого позивачем правопорушення.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач Химко О.Ю. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06 серпня 2016 року поліцейським інспектором 6-ї роти 2-го батальйону УПП в м. Дніпропетровську рядовим поліції Химко О.Ю. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 112459 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а. с. 9).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вказаної постанови серії ДР № 112459 від 06 серпня 2016 року, ОСОБА_1, 06 серпня 2016 року о 14 год. 45 хв. в м. Дніпропетровську, на перехресті вулиць Робоча та Каверіна, керуючи транспортним засобом HONDA ACCORD, державний номерний знак НОМЕР_2, не виконав вимоги світлофору, а саме зеленої стрілки, яка дозволяє рух прямо або праворуч, та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.7.3 (б) Правил дорожнього руху України (а.с.9).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість складення протоколу, постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Як це передбачено ч.1-3 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Враховуючи наведені приписи закону суд не приймає до уваги та критично ставиться до посилань позивача на той факт, що відповідач порушив процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності та виніс оскаржувану постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки складання протоколу у випадках вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП діючим законодавством не передбачено, а відповідач по справі діючи в межах наданих йому законом повноважень мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову серії ДР № 112459 від 06 серпня 2016 року.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Згідно вказаного рішення конституційний суд прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у вказаному рішенні та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання адміністративного протоколу, є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь.

Згідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В ст. 80 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Згідно відеозапису від 06 серпня 2016 року встановлено, що 06 серпня 2016 року о 14 год. 45 хв. в м. Дніпропетровську, на перехресті вулиць Робочої та Каверіна, позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HONDA ACCORD, державний номерний знак НОМЕР_2, не виконав вимоги світлофора, а саме зеленої стрілки, яка дозволяє рух прямо або праворуч, та здійснив поворот ліворуч на вул. Робоча. Відеозапис долучений до матеріалів справи (а.с. 29).

Оцінюючи долучений до матеріалів справи відеозапис події, яка мала місце 06.08.2016 року, суд вважає встановленим той факт, що позивач керуючи автомобілем не виконав вимоги світлофора, а саме зеленої стрілки, яка дозволяла рух прямо чи праворуч, здійснив поворот ліворуч, що в свою чергу є порушенням п. 8.7.3 (б) ПДР України.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього руху України та не вчинював адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи належними доказами.

Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися наданими йому правами, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписом події від 06.08.2016 року (а.с. 29), з якого вбачається, що відповідач по справі роз'яснив позивачу його права та діяв у відповідності до вимог КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 112459 від 06 серпня 2016 року поліцейський 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську, рядовий поліції Химко О.Ю. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

На підставі ст.ст. 122, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську рядового поліції Химко Олександра, третя особа - управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Д.Л. Черкез