Справа № 826/26390/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача Григубчука О.В., представника відповідача Лиги С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ЛЬО МАЖ» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позов, оскільки вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПП «ЛЬО МАЖ» на підставі контракту купівлі-продажу від 10 грудня 2014 року №НТ-12-10LM, укладеного між HIGHTON CONSTRUCTION LIMITED (Кіпр) (продавець) та ПП «ЛЬО МАЖ» (Україна) (покупець) ввезено на територію України товар, а саме: посуд столовий кухонний із зміцненого скла, сервіз столовий: Н0329-224 шт.; бульйонниця: h0255-9900 шт.; салатник: J8206-11340 шт.; сервіз столовий: Н0249-180 шт.; тарілка: J8203-10368 шт.; J8204-9072 шт.; J8205-12960 шт. Торговельна марка - LUMINARC; виробник: ARC INTERNATIONAL FRANCE на заводі ARC INTERNATIONAL FRANCE; країна виробництва: FR.

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару позивач подав до Київської міської митниці електронну митну декларацію №100250001/2015/009058. При цьому митна вартість товару визначена позивачем за основним методом (за ціною договору).

На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав копії наступних документів: вказаного вище контракту; додаткових угод до нього; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 12 травня 2015 року; міжнародної автомобільної накладної (CMR) від 29 липня 2015 року; довідки про транспортні витрати від 28 липня 2015 року №159; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01 січня 2015 року; рахунку-фактури (інвойсу) від 29 липня 2015 року №191067; пакувального листа від 29 липня 2015 року №1233561; страхового полісу від 29 липня 2015 року №024.994067200.0086; договору про надання послуг митного брокера від 01 листопада 2014 року №0111-14/2; договору (контракту) про перевезення від 15 грудня 2014 року №15122014-4; інформації про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 29 липня 2015 року №2730; інформації про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 29 липня 2015 року №2730; інформації про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 29 липня 2015 року №2730; декларації про походження товару від 29 липня 2015 року №191067; митної декларації країни відправлення від 29 липня 2015 року №MRN15FRD224.

Київською міською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 17 серпня 2015 року №100250001/2015/000046/2, у зв'язку з тим, що подані декларантом документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, а саме: для підтвердження транспортних витрат декларантом надано довідку про транспортні витрати від 28 липня 2015 року №159 - ТОВ «СКБ-1», проте згідно інформації, яка зазначена в CMR перевізником товарів є «РР «STASR UKRAINE».

У зв'язку з коригуванням митної вартості товарів відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250001/2015/00122.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250001/2015/00122;

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 17 серпня 2015 року №100250001/2015/000046/2.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в якості підтвердження митної вартості товарів надав необхідні та достатні документи при митному оформлені товару; у свою чергу відповідачем не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (далі - МК) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому у митного органу можуть виникнути обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом (ухвала Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2015 року по справі № 808/5225/14).

З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення обґрунтоване тим, що документи, надані позивачем до митного оформлення, містять розбіжності, декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Встановивши вказані обставини, які, на думку митного органу, викликають сумніви щодо правильності визначення митної вартості, відповідач на виконання вимог ч. 3 ст. 53 МК витребував у позивача додаткові документи.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За таких обставин, для правильного вирішення даної справи необхідно встановити чи достатньо поданих позивачем документів для визначення митної вартості товару за першим методом та чи відповідає зазначена у них інформація заявленій митній вартості товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 53 МК передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як зазначалося вище, на підтвердження понесення транспортних витрат позивач надав довідку про транспортні витрати, заявку на перевезення, договір про перевезення.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний перелік документів не є вичерпним та обов'язковим, а транспортні витрати можуть підтверджуватись також і іншими документами.

Так, зокрема подана позивачем до митного оформлення довідка містить всі необхідні відомості, які дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився (номер державного знаку автомобіля, маршрут), визначено вартість перевезення, зазначено відомості про вартість витрат на страхування, номер сертифікату страхування.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно даних міжнародної автомобільної накладної (CMR) від 29 липня 2015 року перевезення вантажів здійснювалось ПП «Стас», яке у свою чергу залучено в якості перевізника вантажу, що підтверджується заявкою на надання транспорту, підписаною ПП «ЛЬО МАЖ» (замовник) та ПП «СКБ-1» (транспортний експедитор). Вказана заявка також подавалась до митного оформлення, що підтверджується відомостями, які містить картка відмови.

Таким чином, подана позивачем довідка є документом, що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а отже цілком відповідає вимогам п. 6 ч. 2 ст. 53 МК.

Окрім того, Вищий адміністративний суд України у своєму рішенні від 16.02.2016 (справа № 804/1752/15) вказав на те, що довідки про транспортні витрати можуть бути первинними бухгалтерськими документами, які дають можливість ідентифікувати та виокремити витрати на транспортування товару.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що дата наданої позивачем довідки зазначена як 28.07.2015, при тому, що специфікація, заявка на перевезення, інвойси тощо датовані 29.07.2015, то, за твердженням представника позивача, це могло відбутися у зв'язку із технічною помилкою (опискою) та тим, що переговорний процес відносно спірної поставки відбувався саме 28.07.2015. На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначена помилка не може свідчити про те, що зазначена довідка не може бути документом, що підтверджує здійснення позивачем транспортних витрат.

Оскаржуване рішення про коригування митної вартості відповідач обґрунтував виключно ненаданням належних документів, які б підтверджували транспортні витрати. При цьому, витребовуючи додаткові документи у позивача, відповідач теж вказував на недоліки та вимагав подання саме транспортних документів. Висновок про невідповідність цих документів спростовано судом вище.

Поряд із цим, у ході судового розгляду справи, відповідач наводить також і додаткові недоліки поданих позивачем документів, що стосуються вартості вантажу у страховому сертифікаті, інвойсі, митній декларації країни відправлення, мови документів тощо. У зв'язку із цим, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що відповідачем проводились відповідні консультації та витребовувались додаткові документи відносно зазначених недоліків.

Не зважаючи на це, колегія суддів вважає за доцільне надати зазначеним недолікам, які на думку відповідача мали бути подані позивачем до митного оформлення документи, оцінку та зазначає таке.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідач стверджує, що сертифікатом страхування вантажів №024.994067200.0086 від 29.07.2015 визначено страхову суму 516 120,56 грн, що, згідно цього ж сертифікату, складає 100% вартості товару, проте до митного оформлення заявлено вартість товару 545 815 грн. (22 447,56 євро).

За твердженням позивача така розбіжність могла виникнути у зв'язку із коливанням курсу валют, так як заявлена до декларування та вказана у сертифікаті страхування сума у гривнях перераховувалася із євро. Крім того, варто звернути увагу на те, що до вартості вантажу, яка визначена у страховому сертифікаті не було включено, зокрема, суму страхової премії. Власне ж сама сума страхової премії, яка є складовою заявленої позивачем митної вартості, відповідає сумі, що зазначена у страховому сертифікаті та довідці про транспортні витрати. З огляду на що, апеляційний суд не вбачає розбіжностей у поданих позивачем до митного оформлення документах в частині понесених витрат на страхування.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу).

Відповідач наголошує на тому, що відповідно до інвойсу № від 29.07.2015 вартість товару становить 21 240,71 євро, проте відповідно до специфікації № 65 від 29.07.2015 та інвойсу № 191067 від 29.07.2015 вартість товару також складає 22 447,56 євро.

У зв'язку із цим, апеляційний суд зауважує, що специфікація від 29.07.2015 №65 та інвойс від 29.07.2015 року №191067 згідно яких вартість товару становить 22 447,56 євро узгоджені між ПП «Льо Маж» та компанією HIGHTON CONSTRUCTION LIMITED, а інвойс від 29.07.2015 року №, на який посилається відповідач, стосується виключно відносин між компанією HIGHTON CONSTRUCTION LIMITED та компанією у якої придбав товар постачальник товару для позивача, а тому зазначений інвойс не може бути врахованим при визначенні митної вартості спірного товару.

Згідно п. 6 ч. 10 ст. 58 МК при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Так, як зазначалося, компанія HIGHTON CONSTRUCTION LIMITED придбала товар у компанії ARC RNATIONAL FRANCE, який в подальшому реалізувала ПП «Льо Маж». Вантажовідправником такого товару вказаному в міжнародній єкспортній накладній (CMR) є компанія ARC INTERNATIONAL FRANCE, яка власне і здійснювала навантаження товару.

Таким чином, ПП «Льо Маж» не оплачувало роботи по завантаженню товару, а тому такі витрати правомірно не включалися до митної вартості вантажу та не заявлялися до митного органу.

За таких обставин, відповідачем не доведено наявності передбачених частиною третьою чи четвертою статті 53 МК підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а саме: відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах, які підтверджують митну вартість товару згідно ч. 2 ст. 53 МК, розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо розбіжностей у митній декларації країни відправлення, то слід зазначити, що за твердженням позивача, ця декларація, на яку посилається відповідач стосується відносин HIGHTON CONSTRUCTION LIMITED та ARC RNATIONAL FRANCE, а не HIGHTON CONSTRUCTION LIMITED та позивача безпосередньо.

Окрім того, митні декларації країни відправлення (п. 7 ч. 3 ст. 53 МК) не можуть вважатися документами, що підтверджують митну вартість, за відсутності права митного органу на їх витребування. А враховуючи, що, як зазначено вище, відповідач не мав підстав для їх витребування, то посилання на їх недоліки, розбіжності, у даному випадку, не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Посилання відповідача на те, що декларант в порушення ст. 254 МК не забезпечив переклад митних декларацій країни відправлення українською мовою теж є необґрунтованим.

Так, відповідно до ст. 254 МК документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Подані позивачем, зокрема, митні декларації країни відправлення складені французькою мовою, що є мовою міжнародного спілкування. При цьому, аналіз ст. 254 МК дає підстави для висновку, що декларант здійснює переклад відповідних документів на українську мову виключно на вимогу митного органу лише у тому разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Жодних доказів того, що відповідач вимагав від позивача перекладу поданих до митного оформлення документів, матеріали справи не містять.

Підсумовуючи вище викладене, у митного органу не могло бути сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару за першим методом (за ціною договору), а отже й були відсутніми підстави для витребування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості у зв'язку із неподанням таких документів та картки відмови.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 27.10.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.