Справа № 493/553/16-а
Суддя: Мясківська І. М.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 493/553/16-а
Провадження № 2-а/493/20/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року м. Балта, Одеська область,

Балтський районний суд Одесь кої області в складі:

головуючої-судді Мясківської І.М.

при секретарі Пінул І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці в Одеській області, головного державного інспектора Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного інспектора Головного управління Держпраці в Одеській Пилипенко В.В. серії ОД № 447 від 04.04.2016., якою позивача, як директора Державного підприємства «Балтське лісове господарство», притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення за створення перешкод у проведенні планової перевірки посадовим особам Головного управління Держпраці в Одеській області, яка мала місце 10.03.2016., та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

Посилався позивач на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята у супереч діючому законодавству, оскільки зміст протоколу не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам ст. ст. 254, 256, 268, КУпАП, в протоколі відсутні його пояснення, він був відсутній при його складанні, протокол складено не за місцем вчинення правопорушення, не були йому роз'яснені його права та обов'язки і крім цього 10.03.2016. він знаходився у відряджені, по причині чого фізично не міг створювати перешкоди під час проведення планової перевірки підприємства інспектором Головного управління Держпраці в Одеській області додержання вимог законодавства про охорону праці.

Крім того вважає таку постанову незаконною - такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права, зважаючи на те, що складу адміністративного правопорушення у його діях встановлено не було, оскільки у головного державного інспектора не було законних підстав для проведення планової перевірки, так як Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014. № 71- VIII (далі Закон України № 71- VIII) встановлено мораторій на податкові перевірки для деяких суб'єктів господарювання, в тому плані, що в 2015 та 2016 роках перевірки підприємств з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік органами контролю здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів, за заявою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно рішення суду або згідно з вимогами КПК України.

Просив суд продовжити йому строк на оскарження постанови, оскільки копію постанови та копію протоколу отримав поштовим зв'язком 14.04.2016.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заперечення в якому зазначив, що Закон України № 71- VIII направлений на врегулювання відносин, що виникають у свері справляння податків і зборів. Відповідно до Податкового кодексу України контролюючим органом у сфері справляння податків і зборів є Державна фіскальна служба України та її територіальні органи.

Головне управління Держпраці в Одеській області в сенсі Закону України № 71- VIII не є контролюючим органом, тому мораторій на проведення перевірок їх не стосується.

Крім того відповідач вказував, що стаття 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» містить вичерпний перелік підстав для не допуску для перевірки посадових осіб органу державного нагляду (контролю).

Державні інспектори Головного управління Держпрці в Одеській області дотрималися умов ст. 10 вищезгаданого нормативного акту, однак головний лісничий ДП «Балтське лісове господарство» Стасюк Р.Д., отримавши направлення на перевірку та службові посвідчення, з посиланням на заборону проведення перевірки директором ОСОБА_2, не допустив інспекторів до проведення перевірки. Відповідач зазначив, що незважаючи на фізичну відсутність ОСОБА_2 на робочому місці, не допуск головних державних інспекторів був здійснений співробітниками підприємства за прямим наказом директора ОСОБА_2, що є складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-4 КУпАП.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення в м. Одесі є цілком законним, оскільки юрисдикція Головного управління поширюється на Одеську область, до складу якої входять як м. Балта, так і м. Одеса.

Крім цього відповідач зазначив, що КУпАП не містить норми, яка передбачала складання протоколу тільки у присутності правопорушника та просив відмовити у задоволені позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено слідуюче.

10 березня 2016 року головні державні інспектори Головного управління Держпрці в Одеській області пилипенко В.В., Притула В.П., Павлюк В.В. прибули до ДП «Балтське лісове господарство» з метою проведення планової перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, проте до такої перевірки допущені не були головним лісничим Стасюком Р.Д., з посиланням на директора ОСОБА_2, про що було складено акт про не допуск до перевірки від 10.03.2016., при цьому протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №447 від 04.04.2016. за ознаками адміністративного правопорушеееня передбаченого ст. 188-4 КУпАП, а також постанова про накладення адміністративного стягнення ОД №447 від 04.04.2016. в сумі 850,00 грн.були складені відносно директора ОСОБА_2

Проведено планової перевірки провадилася інспекторами на підставі направлення на перевірку, номер якого не прочитується та графіку проведення перевірок суб'єктів господарювання (виробничих обєктів) на березень 2016 року, затвердженого наказом Головного управління Держпрці в Одеській області № 159 від 18.02.2016.

Вирішуючи спірне питання суд виходить з того, що 28 грудня 2014 року Верховною Радою Украі?ни прии?нято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71- VIII, норми яких встановлюють обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання контролюючими органами.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 71 визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організаціи?, фізичних осіб -підприємців з обсягом доходу до 20 млн. грн. за попередніи? календарнии? рік контролюючими органами здіи?снюються виключно з дозволу КМУ, за заявкою суб'єкта господарювання щодо и?ого перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу Украі?ни.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», зазначно, що надання дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами за переліком згідно з додатком здійснюється шляхом прийняття відповідного розпорядження, при цьому перелік на який іде посилання КМУ містить посилання на Державну службу України з питань праці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії посадових осіб ДП «Балтське лісове господарство» носили правомірний характер щодо недопущення працівників Головного державного управління Держпраці в Одеській до перевірки яка мала місце 10.03.2016., оскільки на момент проведення перевірки існував мораторій на проведення перевірок контролюючими органами, до яких, відповідно до Закон України № 71- VIII та вищезгаданої постанови КМУ відноситься Державної служби України з питань праці.

Що стосується порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення що мало місце 10.03.2016., суд виходить з слідуючого.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення крім того що має бути зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягується до адміністаривної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища адреса свідків і потерпілих, якщо вони є, має бути пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Частина 2 цієї статті визначає, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адмінвідповідальності. У разі відмови особи, яка притягується до відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягується до відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання (ч.3).

У порушення вищезазначеного, протокол про адміністративне правопорушення складався не за місцем вчинення правопорушення, а за місцем знаходження контролюючого органу (м. Одеса), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не були дотримані вимоги ч.ч.2,3 ст. 256 КУпАП, зокрема, протокол був складений у відсутності позивача, чим було порушено його право на висловлення своїх пояснень та зауважень.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП ).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто суб'єктивною стороною правопорушення є вина особи яка притягується до адміністративної відповідальності, однак з матеріалів справи вбачається, що перешкоду в проведені перевірки створив головний лісничий, а протокол про адміністративне правопорушення складено відносно директора, який відповідно до посвідчення про відрядження № 28 від 09.03.2016. та видаткового касового ордеру від 09.03.2016. перебував у відряджені.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, усі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зі ст. 99 КАС випливає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Ця норма є бланкетною, її зміст говорить про те, що строк звернення до суду може бути встановлений іншим законом. Зі змісту частини другої цієї статті випливає, що цей строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи є шестимісячним, якщо не встановлено інше. Тобто в цьому випадку законодавець надав перевагу строку звернення до суду, встановленому іншим законом, а не КАС.

За положеннями ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня прийняття постанови.

Враховуючи те, що позивач не був присутнім при прийнятті постанови, суд вважає поважною причиною пропуску строку для звернення до суду.

Керуючисьст.ст. 2, 9, 11, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці в Одеській області, головного державного інспектора Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

ОСОБА_2 поновити строк на звернення до суду з даним позовом.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного інспектора Держпраці в Одеській області Пилипенко В.В. серії ОД № 447 від 04.04.2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. на ОСОБА_2.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Балтський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а особою, у відсутностіякоїтакубуло постановлено, - протягом того ж строку з дня отриманняїїкопії.

СУДДЯ