Справа № 804/1727/16
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2016 рокусправа № 804/1727/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Афанасьєва Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року у справі №804/1727/16 за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи: відділ Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області, Курілівська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області, відділ Держгеокадастру у Петриківському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в :

24 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. про закінчення виконавчого провадження №49572035 від 10.03.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №804/1553/15, виданого 01.12.2015 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов'язання відділу Держемагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області розглянути питання стосовно прийняття мотивованого рішення по заяві ОСОБА_3 від 22.07.2014 року та розглянути питання щодо внесення відомостей та змін до Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер -02-010-0061.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження була винесена ним передчасно, його дії щодо її винесення є неправомірними, а відтак постанова повинна бути скасована судом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дрижирук О.О. про закінчення виконавчого провадження №49572035 від 10.03.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №804/1553/15, виданого 01.12.2015 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов'язання відділу Держемагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області розглянути питання стосовно прийняття мотивованого рішення по заяві ОСОБА_3 від 22.07.2014 року та розглянути питання щодо внесення відомостей та змін до Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер -02-010-0061.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем постанову про закінчення виконавчого провадження було прийнято у відповідності до вимог норм Закону, з огляду на приписи чинного законодавства а саме в разі, якщо виконати рішення без участі божника неможливо та державний виконавець не може організувати виконання рішення суду самостійно, він направляє подання про притягнення боржника до відповідальності і приймає постанову про закінчення виконавчого провадження. Відтак, відповідач діяв в порядку та в межах повноважень визначених чинним Законодавством, та підстави для скасування оскаржуваної постанови - відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2015 року, залишеною без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13 січня 2016 року, у справі № 804/1553/15 визнано протиправною бездіяльність щодо неприйняття мотивованого рішення Відділом Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області по заяві ОСОБА_3 від 22.07.2014р. щодо внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0.1500га, кадастровий номер -02-010-0061 та зобов'язано Відділ Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області розглянути питання стосовно прийняття мотивованого рішення по заяві ОСОБА_3 від 22.07.2014р. та розглянути питання щодо внесення відомостей та змін до Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0.1500га, кадастровий номер -02-010 -0061.

07.12.2015р. постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міхіною Ольгою Іванівною було відкрито виконавче провадження № 49572035 з примусового виконання виконавчого листа № 804/1553/15, виданого 01.12.2015р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов'язання Відділу Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області розглянути питання стосовно прийняття мотивованого рішення по заяві ОСОБА_3 від 22.07.2014р. та розглянути питання щодо внесення відомостей та змін до Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер -02-010-0061.

Боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення до 14.12.2015р.

15.12.2015р. на адресу відділу примусового виконання рішень надійшов лист від боржника за даним виконавчим провадженням, яким було повідомлено, що Відділом розглянуто питання щодо внесення відомостей та змін до Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею І 0.15га, кадастровий номер -02-010-0061. Однак, для вирішення данного питання стягувач - ОСОБА_3 повинен подати до органу відповідні документи. З приводу того, що стягувач не надав до Відділу необхідні документи саме це і унеможливлює виконання даного рішення суду. Тобто, з листа боржника вбачається, що вимоги даного виконавчого документа суду залишаються невиконаними.

17.12.2015р. на адресу відділу примусового виконання рішень надійшов лист від стягувача, в якому зазначається що документи ним були подані, однак боржник за даним рішенням відмовляється виконувати вимоги виконавчого листа Дніпропетровського окружного суду у справі № 804/1553/15.

В зв'язку з чим, відділ примусового виконання рішень наголосив боржнику на тому факті, що резолютивною частиною виконавчого документа боржника - Відділ Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області зобов'язано вчинити певні дії на користь стягувана, а саме: розглянути питання стосовно прийняття мотивованого рішення по заяві ОСОБА_3 від 22.07.2014р. та розглянути питання щодо внесення відомостей та змін до Державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1500га, кадастровий номер -02-010-0061. Тобто, судом чітко визначено боржника - це відділ Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області. Дане рішення суду набрало чинності 29.10.2015р. та вже перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень з 07.12.2015р.

З листа божника від 14.12.2015р. вбачається, що боржником не здійснено жодних заходів спрямованих на виконання вимог даного рішення суду, крім направлення листів на адресу стягувача щодо надання документів, при цьому стягувач документи надав - це заява ОСОБА_3 від 22.07.2014р. На адресу ДВС відповідь стосовно результатів розгляду заяви не направлена, питання не розглянуто, не внесено відомості та зміни до ДЗК.

16.01.2016р. державним виконавцем на адресу боржника було направлено вимогу з пропозицією виконати дане рішення не пізніше 3-х денного терміну з моменту отримання даної вимоги та повідомити про це ВДВС.

Вимогу боржник отримав 21.01.2016р. Проте, станом на 28.01.2016р. рішення не виконано.

28.01.2016р. (за вих. № 02.1-14/1372) держвиконавець відправив боржнику постанову про накладення штрафу з наданням одноденного терміну з моменту отримання для виконання.

Постанову про накладення штрафу боржник отримав 02.02.2016р. Проте, 09.02.2016р. на адресу ВДВС надійшов лист від боржника, згідно якого рішення суду не виконано.

11.02.2016р. державний виконавець виніс постанови про накладення штрафу у розмірі 1360,00грн., про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2040,00 грн., про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 12,72грн., які разом із викликом начальника даної установи направлені на адресу боржника (для надання письмових пояснень щодо підстав невиконання даного рішення суду) за вих. № 02.1-14/2067. Зазначені суми боржником сплачено в добровільному порядку не було.

Згідно письмових пояснень в.о. начальника відділу Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області Сизарєва В.Л. від 19.02.2016р., рішення суду не виконано.

04.03.2016р. за вих. № 02.1-14/3377 державним виконавцем направлено відносно боржника на адресу начальника ГУ НП у Дніпропетровській області подання (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

10.03.2016 р. державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Правомірність та обґрунтованість постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.03.2016 р. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було вчинено всіх передбачених законом дій для повного та своєчасного виконання рішення суду та передчасно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст..1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями п.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно із приписами ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України

Статтею 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема такі виконавчі документи, як ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості. встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового процесу та полягає в примусовому виконані судового рішення, яке здійснюється органами державної виконавчої служби. Державний виконавець, як посадова особа, на яку покладено обов'язки щодо повного та неупередженого виконання рішення суду зобов'язаний вживати всіх заходів для своєчасного, належного виконання рішення суду та забезпечення прав, свобод та інтересів сторін виконавчого провадження. Так, посадова особа державної виконавчої служби відкриває виконавче провадження на підставі виконавчих документів, до яких зокрема відносяться рішення суду. Виконавче провадження у справі підлягає закриттю зокрема у разі повного виконання вимог виконавчого документу.

Встановлені обставини справи свідчать, що державний виконавець під час примусового виконання судового рішення направив на адресу боржника постанову про відкриття виконавчого провадження, наклав двічі штраф, витребував письмові пояснення щодо невиконання рішення, направив відносно боржника на адресу начальника ГУ НП у Дніпропетровській області подання (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Однак, вказані дії державного виконавця не призвели до фактичного виконання рішення суду, рішення суду, яке набрало законної сили в березні 2015 року є невиконаним до цього часу.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні у справі „Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що під час виконання дій по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 804/1553/15, виданого 01.12.2015р. державним виконавцем не було проведено всі визначені Законом дії для повного та своєчасного рішення суду, щодо з'ясування, що саме заважає боржнику виконати судове рішення, виклику до приміщення відділу державної виконавчої служби посадову особу боржника, застосування приводу, прибуття до приміщення боржника з метою з'ясування підстав невиконання судового рішення, ініціювання проведення перевірки виконання боржником судового рішення, з метою профілактичного впливу не повідомлення органи державної влади (вищестоячі державні органи) про порушення боржником вимог законодавства про виконавче провадження, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, не вчинив інші дії, згідно наданих Законом повноважень.

В свою чергу, відповідачем на підтвердження фактичного виконання необхідного обсягу дій по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа № 804/1553/15, виданого 01.12.2015р. не надано суду жодних належних та допустимих доказів.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги з приводу здійснення необхідних дій державним виконавцем щодо виявлення які обставини заважають виконанню боржником рішення суду із посиланням на переписку державного виконавця та посадової особи боржника, є необґрунтованими оскільки враховуючи основну мету виконавчого провадження - виконання рішення суду, з'ясування обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду здійснюються державним виконавцем з метою здійснення певних заходів направлених саме на виконання рішення суду, зокрема у вигляді усунення перешкод, тощо, а не для отримання від боржника загальної інформації в письмовій формі.

Отже, враховуючи факт неналежного виконання державним виконавцем дій по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 804/1553/15, виданого 01.12.2015р., які призвели до прийняття передчасної постанови про закінчення виконавчого провадження та порушення конституційного права особи на ефективний судовий захист свого порушеного права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо достатності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та скасування оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку , що постанова суду є законною та обґрунтованою, прийнятою із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права а підстави для її зміни або скасування відсутні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року у справі №804/1727/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова