Справа № 818/653/16
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 р. Справа № 818/653/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2016р. по справі № 818/653/16

за позовом Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції (Лебединське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про зняття арешту з майна, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Охтирська об'єднана державна податкова інспекція (Лебединське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в якому просив суд:

- зняти арешт на майно описане в податкову заставу згідно акту опису №2/18-08/25-014 від 12.02.2014 року:

1) станок з ЧПУ 16А20Ф3-139, інвентарний номер 104041, 1990 року випуску, вага 4150 кг, 5150х2260х1700;

2) станок з ЧПУ 16А20Ф3-139, інвентарний номер 104044, 1990 року випуску, вага 4150 кг, 5150х2260х1700;

3) станок трубогибочний в комплекті для труб, інвентарний номер 465, 2009 року випуску, вага 370 кг, 800х500х1200;

4) півавтоматичний горизонтальний стрічковий верстат ВМSY 280 дод. у комплекті гідролещата із зажимом, інвентарний номер 475, вага 540 кг, 2008 року випуску, 1800х850х1200;

5) станок токарний з ЧПУ 16Б16Т 1С1, інвентарний номер 483, б/у, 1990 року випуску;

6) верстат вертикально-фрезерний, інвентарний номер 456, модель ГФ 217 11;

7) установка компресорна ВВУ 2/10 54, інвентарний номер 461;

8) станок 1К62, інвентарний номер 32;

- зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області виключити описане майно згідно акту опису №2/18-08/25-014 від 12.02.2014 року з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження ЗВП № 42274905 відносно боржника ПАТ "Лебединський МБДЕ завод "Темп", який станом на 31.05.2016 р. має податкову заборгованість у розмірі 1 581 819,36 грн. Лебединським відділенням Сумської ОДПІ у зв'язку з наявністю податкового боргу ПАТ "Лебединський МБДЕ завод "Темп" була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 18.02.2014 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 45182838 від 19.09.2014 р. Позивач зазначив, що відповідачем порушене переважне право Охтирської ОДПІ на описане майно ПАТ "Лебединський МБДЕ завод "Темп", оскільки згідно з чинним законодавством України він має переважне право на реалізацію майна боржника для погашення податкового боргу.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 року у справі № 818/653/16 задоволено адміністративний позов Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції (Лебединське відділення) ГУ ДФС у Сумській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про зняття арешту з майна, зобов'язання вчинити дії.

Знято арешт, накладений відділом Лебединського міськрайонного управління юстиції на майно, описане в податкову заставу згідно акту опису №2/18-08/25-014 від 12.02.2014 року, а саме:

- станок з ЧПУ 16А20Ф3-139, інвентарний номер 104041, 1990 року випуску, вага 4150 кг, 5150х2260х1700;

- станок з ЧПУ 16А20Ф3-139, інвентарний номер 104044, 1990 року випуску, вага 4150 кг, 5150х2260х1700;

- станок трубогибочний в комплекті для труб, інвентарний номер 465, 2009 року випуску, вага 370 кг, 800х500х1200;

- півавтоматичний горизонтальний стрічковий верстат ВМSY 280 дод. у комплекті гідролещата із зажимом, інвентарний номер 475, вага 540 кг, 2008 року випуску, 1800х850х1200;

- станок токарний з ЧПУ 16Б16Т 1С1, інвентарний номер 483, б/у, 1990 року випуску;

- верстат вертикально-фрезерний, інвентарний номер 456, модель ГФ 217 11;

- установка компресорна ВВУ 2/10 54, інвентарний номер 461;

- станок 1К62, інвентарний номер 32.

Зобов'язано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області виключити описане майно з Державного реєстру обтяжень рухомого майно.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких вказав, що рішення суду першої інстанції винесено у відповідності з вимогами чинного законодавства, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, з 2013 року на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ПАТ "Лебединський МБДЕ завод "Темп" на користь групи стягувачів, у складі якого перебувають виконавчі провадження з виконання рішення господарського суду міста Києва № 910/6567/13 від 04.12.2013 р. та рішення господарського суду Сумської області № 920/71/14 від 04.02.2014 р.

У зв'язку з наявністю податкового боргу ПАТ "Лебединський МБДЕ завод "Темп" Лебединським відділенням Сумської ОДПІ на підставі ст. 89 Податкового кодексу України було проведено опис майна в податкову заставу згідно з актом опису № 2/18-08/25-014 від 12.02.2014 р. (а.с.14). До акту опису було включено майно:

- станок з ЧПУ 16А20Ф3-139, інвентарний номер 104041, 1990 року випуску, вага 4150 кг, 5150х2260х1700;

- станок з ЧПУ 16А20Ф3-139, інвентарний номер 104044, 1990 року випуску, вага 4150 кг, 5150х2260х1700;

- станок трубогибочний в комплекті для труб, інвентарний номер 465, 2009 року випуску, вага 370 кг, 800х500х1200;

- півавтоматичний горизонтальний стрічковий верстат ВМSY 280 дод. у комплекті гідролещата із зажимом, інвентарний номер 475, вага 540 кг, 2008 року випуску, 1800х850х1200;

- станок токарний з ЧПУ 16Б16Т 1С1, інвентарний номер 483, б/у, 1990 року випуску;

- верстат вертикально-фрезерний, інвентарний номер 456, модель ГФ 217 11;

- установка компресорна ВВУ 2/10 54, інвентарний номер 461;

- станок 1К62, інвентарний номер 32.

Податкова застава Сумською ОДПІ була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 18.02.2014 р. (а.с.15-17).

13.03.2014 р. та 12.06.2014 р. Лебединським ВДВС ГТУЮ у Сумській області було накладено арешт на все рухоме майно ПАТ "Лебединський МБДЕ завод "Темп".

Постанова про арешт рухомого майна Відділу державної виконавчої служби Лебединського міськрайонного управління юстиції зареєстрована в Державному реєстрі 13.03.2014 р.

Листом від 20.05.2016 р. № 4/16/2931 відповідач повідомив Лебединське відділенням Охтирської ОДПІ про проведення незалежної оцінки майна боржника ПАТ "Лебединський МБДЕ завод "Темп", у т.ч. майна, описаного в податкову заставу Сумською ОДПІ (а.с.20-21).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника, описаного в податкову заставу згідно з актом опису № 2/18-08/25-014 від 12.02.2014 р., є необґрунтованими та суперечать вимогам чинного законодавства

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

При цьому, відповідно до ч. 3 цієї статті для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі, зокрема, виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством передбачена можливість звернення стягнення на заставлене майно боржника не тільки для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, а також у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться зведене виконавче провадження ЗВП №42274905 про стягнення заборгованості з ПАТ "Лебединський МБДЕ завод "Темп" на користь групи стягувачів, у складі якого перебувають виконавчі провадження з виконання рішення господарського суду міста Києва № 910/6567/13 від 04.12.2013 р. та рішення господарського суду Сумської області № 920/71/14 від 04.02.2014 р.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Також згідно п. 5.3.5 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 р. N 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за N 865/4158 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Як встановлено матеріалами справи, листом від 20.05.2016 р. № 4/16/2931 відповідач повідомив Лебединське відділенням Охтирської ОДПІ про проведення незалежної оцінки майна боржника ПАТ "Лебединський МБДЕ завод "Темп", у т.ч. майна, описаного в податкову заставу Сумською ОДПІ (а.с.20-21).

Крім того,відповідно до п.п. 5.3.6-5.3.7 реалізація заставленого майна провадиться в порядку, установленому пунктом 5.12 цієї Інструкції. З коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на проведення виконавчих дій, компенсуються витрати державної виконавчої служби на здійснення виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб, після чого вони використовуються для задоволення вимог заставодержателя. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, кошти йому виплачуються у разі належного підтвердження права на заставлене майно. Після повного задоволення вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, визначеному цим Законом.

Враховуючи вище викладені норми права та встановлені під час судового розгляду обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач в межах передбачених чинним законодавством, а саме ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій, на підставі виконання рішення господарського суду міста Києва № 910/6567/13 від 04.12.2013 р. та рішення господарського суду Сумської області № 920/71/14 від 04.02.2014 р, прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено обмеження на накладення арешту на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, що має місце в даному випадку.

Крім того, колегія суддів вказує, що правила частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначена юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. Відповідно до пункту 1 частини другої даної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, позивачем не оскаржуються дії державного виконавця щодо накладення арешту чи протиправної реалізації заставленого майна, а обрано спосіб захисту як зняття арешту на майно та зобов'язання виключити описане майно з Державного реєстру обтяжень рухомого майно.

Проте, з аналізу вище викладених норм права, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, оскільки під час накладення арешту на заставлене майно та проведення незалежної оцінки майна не порушуються право позивача на задоволення своїх вимог під час звернення стягнення на вказане майно в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають тільки порушені права та інтереси, а тому суд не може вирішувати питання про захист прав позивача від порушень з боку відповідача щодо звернення стягнення на заставлене майно у майбутньому.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем не надано доказів протиправності рішень чи дій відповідача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені обставини та викладені висновки, колегія суддів вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції ухваленою з порушенням вищеназваної правової норми, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ст. 202, ст. 205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2016р. по справі № 818/653/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції (Лебединське відділення) ГУ ДФС у Сумській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про зняття арешту з майна, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст постанови виготовлений 31.10.2016 р.