Справа № 815/6625/14
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6625/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання Мураховська А.І.

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю)

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ» до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними дій, скасування податкової вимоги, зобовязання вчинити певні дії, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ» звернулось до суду з адміністративним позовом до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів, у якому просило суд:

- визнати протиправними дії СДПІ з ОВПП у м. Одесі щодо визначення ТОВ Бруклін-Київ податкового боргу в розмірі 4195098,37 грн. за авансовим внеском з податку на прибуток приватних підприємств;

- скасувати податкову вимогу СДПІ з ОВПП у м. Одесі № 56-25 від 31.10.2014 року про сплату податкового боргу в сумі 4162358,08 грн. та пені у сумі 32740 грн., а разом про сплату 4195098,37 грн.;

- зобовязати СДПІ з ОВПП у м. Одесі зменшити ТОВ Бруклін-Київ авансові внески з податку на прибуток у 2014-15 р.р. в сумі 25169796 грн. на суму фактично сплачених авансових платежів з податку на прибуток у 2014 році, та суму переплати цих авансових платежів за 2013 р. у розмірі 19515864 грн.;

- скасувати рішення СДПІ з ОВПП у м. Одесі № 5379/25-033/13 від 31.10.2014 р. про опис майна ТОВ Бруклін-Київ у податкову заставу;

- зобовязати СДПІ з ОВПП у м. Одесі здійснити коригування даних у картці особового рахунку ТОВ Бруклін-Київ шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовим внеском з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 4162358,08 грн. та пені у сумі 32740 грн., а разом на сплату 4195098,37 грн.;

- зобовязати СДПІ з ОВПП у м. Одесі звернутися до реєстратора Одеської філії державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України із заявою про припинення публічного обтяження податкової застави рухомого майна ТОВ Бруклін-Київ, зареєстрованої за № .11.2014 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року вищезазначений адміністративний позов було частково задоволено. Визнано протиправними дії спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів щодо визначення товариству з обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ податкового боргу в розмірі 4195098,37 грн. за авансовим внеском з податку на прибуток приватних підприємств. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 31.10.2014 року № 56-25 про сплату товариством з обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ податкового боргу в сумі 4162358,08 грн. та пені у сумі 32740 грн., а разом про сплату 4195098,37 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 31.10.2014 р. № 5379/25-033/13 про опис майна товариства з обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ у податкову заставу. Зобовязано спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів здійснити коригування даних у картці особового рахунку товариства з обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовим внеском з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 4162358,08 грн. та пені у сумі 32740 грн., а разом на сплату 4195098,37 грн. Зобовязано спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів звернутися до реєстратора Одеської філії державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України із заявою про припинення публічного обтяження податкової застави рухомого майна товариства з обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ, зареєстрованої 21.11.2014 року за № 14647996.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 квітня 2015 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року скасовано в частині задоволення позову, а справу направлено у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями адміністративна справа №815/6625/14 передана судді О.В Глуханчуку.

Під час нового розгляду справи представник позивача надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд: - визнати протиправними дії СДПІ з ОВПП у м. Одесі щодо визначення ТОВ «Бруклін-Київ» податкового боргу у розмірі 4 195 098,37 грн. за авансовим внеском з податку на прибуток приватних підприємств; - скасувати податкову вимогу СДПІ з ОВПП у м. Одесі № 56-25 від 31.10.2014 року про сплату податкового боргу в сумі 4 162 358, 08 грн. та пені у сумі 32 740, 00 грн., а разом про сплату 4 195 098, 37 грн.; - скасувати рішення СДПІ з ОВПП у м. Одесі № 5379/25-033/13 від 31.10.2014 р. про опис майна ТОВ «Бруклін-Київ» у податкову заставу; від інших позовних вимог ТОВ «Бруклін-Київ» відмовляється.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік ТОВ «Бруклін-Київ» відображено наступні показники: прибуток у сумі 132472600 грн. (рядок 07), сума податку на прибуток за 2013 рік у сумі 25169794 грн. (рядок 11), сума нарахованого авансового платежу внески з податку на прибуток відповідно до п. 57.1 ст. 57 гл. 4 розділу 2 та абз.2 п. 2 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України у сумі 26648818 грн. (рядок 13.7 додатку ЗП); сума нарахованого авансового платежу у звязку з виплатою дивідендів 6840000,00 грн. (рядок 13.5.1. додатку ЗП); зменшення нарахованої суми податку 33488818 грн. (рядок 13 додатку ЗП); авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісячно у сумі 2097483,00 грн. (рядок 23). Проте, на думку позивача, чинна форма податкової декларації з податку на прибуток підприємств не передбачає для платника податків можливості відображення у податковій звітності показників щодо зменшення суми податкових зобовязань з податку на прибуток на суму авансових внесків, в тому числі при виплаті дивідендів за попередній рік, у звязку з чим у рядку 23 декларації автоматично відображається сума у розмірі 2 097 483 грн., як 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без урахування переплати у сумі 8 319 024 грн. Разом із тим, позивач, враховуючи приписи п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, виявив бажання скористатись своїми правами щодо зменшення на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) суми авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. З цього приводу позивач звертався до СДПІ, проте, не отримавши будь-якої відповіді, зарахував переплату у сумі 8 319 024 грн. в рахунок зменшення щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у 2014 році. Однак, в супереч податкового законодавства відповідачем не враховано наявність у позивача права на зменшення цього зобовязання, що, на переконання позивача, призвело до безпідставного визначення ТОВ «Бруклін-Київ» податкового боргу в розмірі 4 195 098,37 грн. за авансовим внеском з податку на прибуток приватних підприємств, прийняття спірної вимоги про сплату боргу на вказану суму, а також рішення про опис майна підприємства у податкову заставу.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення відповідно до яких зазначив, що відповідно до карток особових рахунків за ТОВ «Бруклін-Київ» станом на 30 жовтня 2014 року рахувався податковий борг з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 4 195 096,37 грн., у звязку з чим на підставі положень ст. 59 Податкового кодексу України відповідачем було сформовано податкову вимогу від 31.10.2014 року № 56-25. Щодо виникнення вищезгаданого податкового боргу відповідач зазначив, що абзацом 5 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України надано право платникам податку на прибуток зменшувати суму авансових внесків з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до п.153.3 ст. 153 Податкового кодексу України. Разом з тим, пп. 153.3.4. п.153.3. ст. 153 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду перевищує суму податкових зобовязань наступного податкового періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобовязань наступного податкового періоду, а при отриманні відємного значення обєкта оподаткування такого наступного періоду на зменшення податкових зобовязань майбутніх податкових періодів. Із посиланням на алгоритм Міндоходів відповідач наголошує, що сума авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів у звітному періоді зараховується у зменшення сум нарахованого податкового зобовязання з податку на прибуток (з урахуванням зарахованого авансового внеску відповідно до ст. 57 Податкового кодексу України) у декларації за підсумками звітного періоду з перенесенням суми перевищення до складу наступних податкових періодів. При цьому сума не врахованого у зменшення нарахованої суми податкових зобовязань з податку на прибуток залишку авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у звітному періоді не формує надміру сплачену суму податку у звітному періоді, а акумулюється у декларації звітного періоду та переноситься на зменшення податкових зобовязань з податку на прибуток наступних періодів. Як зазначає відповідач, аналогічне розяснення надано у листі Державної фіскальної служби від 12.11.2014 року № 10346/7/99-99-15-02-01-17.

З урахуванням зазначеного, за наведеними у запереченнях розрахунками відповідач вважає, що місячний платіж позивача щодо авансових внесків з податку на прибуток мав становити 2 097 483 грн., проте, позивач з травня 2014 року сплачував авансові внески у сумі 1 413 483,00 грн., у звязку із чим станом на 30.10.2014 року у підприємства виник податковий борг у сумі 4 195 096,37 грн., отже підстави для задоволення позову відсутні (а.с. 106-109, том 1).

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 31 жовтня 2014 року СДПІ з ОВПП у м. Одесі винесено податкову вимогу № 56-25, якою ТОВ «Бруклін-Київ» визначено суму податкового зобовязання за узгодженими податковими зобовязаннями з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств станом на 30.10.2014 року у сумі 4 195 098,37 грн., у тому числі за основним платежем у сумі 4 162 358,08 грн. та пені у сумі 32 740,29 грн. (а.с. 13, том 1).

Зазначеною вимогою позивача попереджено про те, що, починаючи з 31.10.2014 року на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України; органом державної податкової служби буде здійснено опис майна у податкову заставу, у звязку з чим від позивача вимагається терміново сплатити суму податкового боргу та застерігається про можливий термін проведення публічних торгів з продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Також 31 жовтня 2014 року СДПІ з ОВПП у м. Одесі прийнято рішення № 5379/25-033/13 про опис майна у податкову заставу, яким вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ «Бруклін-Київ», , а у разі, якщо на момент складання акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, - також того майна, права власності на яке підприємство набуде у майбутньому (а.с. 14).

На підставі вказаного рішення контролюючим органом складено акт від 21.11.2014 року № 12/25-044/5834 про опис майна ТОВ «Бруклін-Київ», на яке в подальшому Одеською філією ДП «Інформаційний центр» зареєстровано публічне обтяження, яке засвідчено витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03.12.2014 року № 45775130 (а.с. 134, том 1).

Однак, не погоджуючись з діями відповідача щодо визначення ТОВ «Бруклін-Київ» податкових зобов'язань за авансовими внесками з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 4 195 098,37 грн., про що складено податкову вимогу від 31 жовтня 2014 року № 56-25, а також прийнято рішення про опис майна ТОВ «Бруклін-Київ» у податкову заставу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно з пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

При цьому, згідно з п.14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

З огляду на положення зазначених норм Податкового кодексу України, податкова вимога складається контролюючими органами та направляється платнику податків у разі несплати таким платником узгодженої суми грошового зобов'язання (податкового боргу) в установлені законодавством строки.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Бруклін-Київ» є платником податку на прибуток та, у відповідності з приписами абзацу 4 п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України, сплачувало протягом 2014 року щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств у розмірі 1/12, нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік.

Так, відповідно до абзацу 4 п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України (у редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (а.с. 15-22, том 1) ТОВ «Бруклін-Київ» у рядку 01 задекларовано доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування у сумі 307 465 487 грн., у звязку із чим на позивача і розповсюджувався обовязок зі сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств у 2014 році.

З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «Бруклін-Київ» у податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік визначено наступні показники: суму податку на прибуток в розмірі 25 169 794,00 грн. (рядок 07 - рядок 08 рядок 09 (при позитивному значенні) х 19,00 /100); суму авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 26 648 818,00 грн.; суму авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів - 6 840 000,00 грн.; зменшено нараховану суму податку на 33 488 818,00 грн. У рядку 23 вказаної декларації позивачем визначено розмір авансового внеску з податку на прибуток, що підлягає сплаті щомісячно, в сумі 2 097 483,00 грн. (25169794/12).

Тобто, ТОВ «Бруклін-Київ» задекларовано розмір авансового внеску з податку на прибуток, що підлягає сплаті щомісячно у 2014 році в сумі 2 097 483,00 грн.

Однак, з травня 2014 року підприємство позивача сплачувало авансові внески з податку на прибуток у розмірі 1 413 483 грн., у звязку із тим, що підприємством в рядку 14 декларації задекларовано від'ємне значення податку на прибуток за 2013 рік, що складає переплату до Держбюджету у сумі 8 319 024 грн. та підприємство виявило бажання скористатись своїм правом, передбаченим п. 51.7 ст. 57 ПК України, зарахувати вказану переплату у рахунок зменшення щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у 2014 році.

З приводу зазначеного, ТОВ «Бруклін-Київ» звернулось до СДПІ з листом від 23.05.2014 року № 946/ВПК, у якому висловило свій намір сплачувати, починаючи з травня 2014 року, щомісячний авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі 1 413 482, 80 грн. (а.с. 75, том 1).

Однак, вказана заява залишена відповідачем без відповіді.

З урахуванням наведеного позивачем розраховано щомісячний авансовий внесок з податку на прибуток наступним чином: 25 169 796-(8 319 024+23 656+2 692 286)=14 134 830/10=1 413 483, - де 25 169 796 грн. це сума податку на прибуток, що підлягає сплаті щомісячно протягом 12 місяців 2014-2015 рр.; 8 319 024 грн. - переплата по авансовим внескам за 2013 рік (рядок 14 декларації за 2013 рік); 23 656 грн. - переплата по авансовим внескам за січень 2013 року; 2 692 286 грн. - переплата по авансовим внескам за березень-квітень 2014 року; 14 134 830 грн. сума, що підлягає сплаті в рахунок авансових внесків за травень-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року; 1 413 483 грн. місячний платіж на 10 місяців (травень-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року), який позивач сплачував з травня 2014 року.

Натомість, відповідач, не погоджуючись із тим, що з травня 2014 року ТОВ «Бруклін-Київ» сплачувало авансові внески з податку на прибуток у розмірі 1 413 483, 00 грн., вважає, що станом на 30.10.2014 року у підприємства виник борг у сумі 4 195 096, 37 грн., у звязку із чим СДПІ сформовано на вказану суму боргу податкову вимогу №56-25 від 31 жовтня 2014 року.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийняття відповідачем податкової вимоги форми «Ю» №56-25 від 31 жовтня 2014 року, судом, з урахуванням висновків ухвали Вищого адміністративного суду України від 05 квітня 2016 року, досліджувались питання щодо правомірності розрахунку платника податків суми сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів; періоду виникнення боргу у товариства та наявності переплат по авансовим внескам за 2013 рік в співставленні з даними картки особового рахунку позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України - висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Так, щодо правомірності розрахунку платника податків суми сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів, судом встановлено наступне.

Відповідно до Розрахунку авансового внеску з податку на прибуток на суму виплачених дивідендів (прирівняних до них платежів) за 2013 рік (Додаток до рядка 20 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства), сума виплачених у звітному (податковому) періоді дивідендів складає 36 000 000 грн. Вказана сума зазначена в рядку 4 Розрахунку, як сума дивідендів, з якої має бути сплачено авансовий внесок. У рядку 5 Розрахунку позивачем визначено суму авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів у розмірі 6 840 000 грн. (рядок 4 х 19 / 100) (а.с. 18, том 1).

На підтвердження вказаних показників позивачем надано до суду протоколи зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ» про сплату дивідендів учасникам товариства. Так, згідно протоколу №1Д від 20 листопада 2013 року Зборами учасників ТОВ «Бруклін-Київ» прийнято рішення про сплату на користь приватної компанії з обмеженою відповідальністю «ЮРОЛ Ю-Кей ЛИМИТИД» («UROL UK LTD») дивідендів у розмірі 21 000 000, 00 грн. (двадцять один мільйон) (а.с. 107, том 2).

Виплата вказаної суми дивідендів підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 108-110, том 2).

Згідно протоколу №2Д від 12 грудня 2013 року Зборами учасників ТОВ «Бруклін-Київ» прийнято рішення про сплату на користь приватної компанії з обмеженою відповідальністю «ЮРОЛ Ю-Кей ЛИМИТИД» («UROL» UK LTD») дивідендів у розмірі 15 000 000, 00 грн. (п'ятнадцять мільйонів) (а.с. 111, том 2). На підтвердження виплати вказаної суми дивідендів позивачем надано до суду платіжні доручення (а.с. 112-115, том 2).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що сума виплачених ТОВ «Бруклін-Київ» у звітному (податковому) періоді (2013 рік) дивідендів складає 36 000 000 грн.

Пунктом 153.3 статті 153 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок оподаткування дивідендів.

Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 ПК України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Згідно з пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 ПК України, крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Пунктом 151.1 статті 151 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено основну ставку податку на прибуток, яка становить 16 відсотків. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 10 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Так, пунктом 10 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, встановлено ставку податку на прибуток підприємств з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року включно - 19 відсотків.

Отже, позивачем розраховано суму авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів за ставкою 19 відсотків від суми, виплачених у звітному (податковому) періоді дивідендів, з якої має бути сплачено авансовий внесок 36 000 000 грн., що становить 6 840 000 грн. (36 000 000х19/100).

Згідно з підпунктом 153.3.3 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту.

Підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) (підпункт 153.3.8 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України).

Водночас, Законом України від 4 липня 2013 року № 403-VII, що набрав чинності 4 серпня 2013 року, до Податкового кодексу України внесено зміни, які дозволяють платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.

Так, після доповнень згідно із цим Законом до Податкового кодексу України, у його абзацах п'ятому та шостому пункту 57.1 статті 57 встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Відтак, внесені до Податкового кодексу України зміни прямо дозволяють зменшити щомісячні аванси з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів, як в поточному, так і в попередніх періодах.

За таких обставин спростовуються доводи відповідача з приводу того, що сума, не врахованого у зменшення нарахованої суми податкових зобовязань з податку на прибуток, залишку авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у звітному періоді не формує надміру сплачену суму податку у звітному періоді, а акумулюється у декларації звітного періоду та переноситься на зменшення податкових зобовязань з податку на прибуток наступних періодів.

Отже, позивач вправі зменшити щомісячні аванси з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів як в поточному, так і в попередніх періодах. Натомість, податковий орган, як субєкт владних повноважень, безпосереднім обовязком якого є контроль за правильністю нарахування та сплати податків і зборів субєктами господарювання, неправомірно відмовився врахувати зазначену переплату в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток.

Суд також зазначає, що додаток ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства передбачає зменшення податку на прибуток як на суму авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (рядок 13.5.1 додатка ЗП), так і на суму щомісячних авансових внесків, нарахованих відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (рядок 13.7 додатка ЗП).

Таким чином, у додатку ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік позивачем зменшено податок на прибуток як на суму авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів у розмірі 6 840 000 грн. (рядок 13.5.1 додатка ЗП), так і на суму щомісячних авансових внесків, нарахованих відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, у розмірі 26 648 818 грн. (рядок 13.7 додатка ЗП), усього на суму 33 488 818 грн. (рядок 13 додатка ЗП), в результаті цього була задекларована переплата з податку на прибуток (рядок 14 декларації) у сумі 8 319 024 грн.

Таким чином, судом встановлено вірність задекларованого позивачем показника від'ємного значення податку на прибуток за 2013 рік, що складає переплату до Держбюджету у сумі 8 319 024 грн.

Щодо наявності переплат по авансовим внескам за 2013 рік в співставленні з даними картки особового рахунку позивача, судом встановлено наступне.

Згідно картки особового рахунку за платежем 11024000 (Авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств) у позивача станом на 31.01.2013 року виникла переплата по авансовим внескам з податку на прибуток у сумі 23 656 грн., у зв'язку із тим, що при сумі авансового внеску 2 030 332 грн. позивачем у січні 2013 року сплачено авансові внески у розмірі 2 053 990 грн. (платіжне доручення №4594 від 29.01.2013), що відображено в картці (код операції 10А від 29.01.2013 року) (а.с. 181, том 2).

Також судом встановлено, що у квітні 2014 року позивачем сплачено авансові внески з податку на прибуток на суму 2 692 286 грн., згідно платіжних доручень №1432 від 29 квітня 2014 року на суму 2 000 000 грн. та №1444 від 30 квітня 2014 року на суму 692 286, 00 грн. (а.с. 58-59, том 1). З урахуванням вказаних платежів, станом на 30.04.2014 року в картці особового рахунку позивача значиться переплата у розмірі 2 092 095, 55 грн. (код операції 99О) (а.с. 125-126, том 1).

Як вбачається з картки особового рахунку, сплачену суму у розмірі 2 000 000 грн. (операція від 29.04.2014 року код 101) зменшено на суму недоїмки у розмірі 594 803 грн. та 5387,45 та до графи переплат віднесено 1 399 809, 55 грн. (код операції 99О) (а.с. 125-126, том 1). При цьому, як вбачається з картки особового рахунку позивача, недоїмка у розмірі 5387,45 грн. і після операції щодо її погашення відображена в графі заборгованість.

Дослідивши надані до суду картки особового рахунку позивача за платежем 11024000 (Авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств), судом встановлено, що у ній не відображено переплат, які виникли як від'ємне значення податку на прибуток за 2013 рік у сумі 8 319 024 грн.

Що стосується періоду виникнення спірного боргу, то його наявність відображається в картці особового рахунку за 2014 рік у зв'язку із тим, що починаючи з травня 2014 року ТОВ «Бруклін-Київ» сплачувало авансові внески у розмірі 1 413 483, 00 грн., замість задекларованого - 2 097 483, 00 грн., на підставі того, що підприємством задекларовано від'ємне значення податку на прибуток за 2013 рік, що складає переплату до Держбюджету у сумі 8 319 024 грн. та підприємство виявило бажання скористатись своїм правом, передбаченим п. 51.7 ст. 57 ПК України, зарахувати вказану переплату у рахунок зменшення щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у 2014 році.

На підставі викладеного, суд вважає, що відсутність відображення в картці особового рахунку, яка ведеться автоматично, вищевказаних показників призвело до визначення позивачу податкового боргу зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, який фактично не виник у підприємства, натомість у позивача за вказаний період існує переплата, яка в картці не відображена.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що позивач, скориставшись своїх правом на зменшення щомісячних авансів з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів, а також за наявності документально підтверджених переплат з авансових внесків з податку на прибуток, правомірно визначив собі зменшення щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у 2014 році за рахунок існуючої переплати з цього платежу. Жодних додаткових підстав чи окремих дій з боку платника податку або контролюючого органу для застосування приписів абзаців пятого та шостого пункту 57.1 статті 57 ПК України чинним податковим законодавством не передбачено. Зменшення суми авансових внесків з податку на прибуток на суму авансових внесків, сплачених при виплаті дивідендів, відбувається автоматично на підставі закону.

Таким чином, податковим органом не доведено наявності у позивача податкового боргу у розмірі 4 195 098, 37 грн., а відтак формування податкової вимоги від 31 жовтня 2014 року № 56-25 є безпідставним, отже вказану податкову вимогу суд скасовує, як протиправну.

Водночас, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо визначення ТОВ «Бруклін-Київ» податкового боргу зі сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, оскільки судом скасовано податкову вимогу, у якій відображено результат таких дій - визначення податкового боргу, що у повній мірі відновлює порушене право позивача.

Відповідно до п. 89.1. ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Оскільки факту несплати з боку позивача суми грошового зобов'язання, визначеної платником податків у податковій декларації самостійно або контролюючим органом, в даному випадку не відбулось, суд вважає також протиправним та таким, що підлягає скасуванню й рішення СДПІ з ОВПП у м. Одесі від 31 жовтня 2014 року № 5379/25-033/13 про опис майна у податкову заставу.

Що стосується решти позовних вимог, в частині яких Вищий адміністративний суд України ухвалою від 05 квітня 2016 року направив дану справу на новий розгляд, а саме позовні вимоги відповідно до яких позивач під час першого розгляду справи просив суд: зобовязати СДПІ з ОВПП у м. Одесі здійснити коригування даних у картці особового рахунку ТОВ Бруклін-Київ шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовим внеском з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 4162358,08 грн. та пені у сумі 32740 грн., а разом на сплату 4195098,37 грн.; зобовязати СДПІ з ОВПП у м. Одесі звернутися до реєстратора Одеської філії державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України із заявою про припинення публічного обтяження податкової застави рухомого майна ТОВ Бруклін-Київ, зареєстрованої за № .11.2014 року, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні 26 жовтня 2016 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій від вказаних позовних вимог ТОВ «Бруклін-Київ» відмовляється (а.с. 106, том 102).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КАС України, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 136 КАС України, позивач може відмовитися від адміністративного позову протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Скориставшись своїми правами позивач звернувся до суду із заявою про відмову від частини позовних вимог. Суд вважає, що відмова позивача від частини позовних вимог не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З огляду на зазначене, враховуючи положення ст.ст. 51, 136, 157 КАС України, суд приймає відмову позивача від вищенаведених позовних вимог та закриває провадження у справі в цій частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 51, 69, 71, 72, 86, 94, 122, 136, 157, 158-163, 167, 254 КАС України, Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Бруклін-Київ до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними дій, скасування податкової вимоги, зобовязання вчинити певні дії, скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів № 56-25 від 31.10.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів № 5379/25-033/13 від 31.10.2014 року про опис майна ТОВ Бруклін-Київ у податкову заставу.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів щодо визначення ТОВ Бруклін-Київ податкового боргу в розмірі 4 195 098, 37 грн. за авансовим внеском з податку на прибуток приватних підприємств відмовити.

В іншій частині позовних вимог провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано судом 31 жовтня 2016 року.

Суддя О.В. Глуханчук