Справа № 214/4801/16-а
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4801/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді Хомініч С.В.,

за участю

секретаря - Соколовської Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Пахнова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до поліцейського патрульної поліції Криворізького ВП в Дніпропетровській області рядового Пахнова Сергія Валентиновича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до поліцейського патрульної поліції Криворізького ВП в Дніпропетровській області рядового Пахнова Сергія Валентиновича про скасування постанови ДР № 138083.

В обґрунтування свого позову вказав, що 16.08.2016, поліцейським патрульної поліції Криворізького ВП рядовим поліції Пахновим С.В. винесено постанову ДР №138083 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. за порушення п. 11.5 ПДР, а саме: 16.08.2016 о 18 год. 50 хв. в м. Кривому Розі по вул. В. Бизова водій ОСОБА_3 рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час, коли права смуга була не зайнята.

З вказаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, оскільки 16.08.2016 він рухався лівою смугою, так як права смуга спочатку була зайнята велосипедистами, потім на ній був припаркований вантажний автомобіль. Перестроювання на перехрестях водій ОСОБА_3 не застосував, оскільки це заборонено ПДР. Має свій відеозапис даного адміністративного правопорушення. Працівник поліції склав постанову на місці вчинення, не склав протокол, хоч позивач вимагав цього, де бажав надати свої пояснення. Крім того вважає, що відповідач порушив закон склавши протокол за місцем вчинення правопорушенням посилаючись на підтвердження своєї позиції на Рішення конституційного суду Україні від 26.05.2015 №5-рп/2015. Вважає, що співробітник поліції неправильно оцінив реальну дорожню обстановку і розібрав ситуацію. Вина особи яка притягується до відповідальності повинна бути доведена належними доказами. На пояснення надані скаржником, інспектор патрульної поліції уваги не звернув та належної оцінки їм не надав. Доводи позивача інспектором патрульної поліції взагалі були залишені без уваги. Тобто, відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Разом з тим, після висловлення звинувачень, патрульний Пахнов Є.В., за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Якіра, буд. 7 стоячи на проїзній частині дороги виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що такими своїми діями, Пахнов Є.В. грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім того відповідачем при винесенні постанови не було вказано на докази щодо нібито вчиненого правопорушення та не зазначено на них у постанові. Таким чином, вважає, що відповідач Пахнов Є.В. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі, чим порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. При складанні постанови не виконано вимоги ст. 251 КУпАП щодо обов'язкової наявності в справі про адміністративне правопорушення доказів, якими підтверджується факт правопорушення. А тому, викладена відповідачем інформація в Постанові є виключно його суб'єктивною позицією та не може вважатися належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, як з боку позивача, так і іншої особи. Вина особи яка притягується до відповідальності повинна бути доведена належними доказами.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також суду пояснив, що на відео, яке надано патрульним поліцейським видно, що права смуга дійсно була зайнята велосипедистами та вантажним автомобілем. Надав диск з відеозаписом, який починається з моменту зупинки авто його довірителя.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на свої письмові заперечення (а.с.17-21) та наступне. 16.08.2016 під час патрулювання був помічений автомобіль «Шевролет Авео» НОМЕР_1, водій якого порушив вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001), а саме, керуючи автомобілем Шевролет Авео» НОМЕР_1, 16.08.2016 о 18.50 в м. Кривий Ріг по вул. В. Бизова водій ОСОБА_3 рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час, коли права смуга була не зайнята, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог ПДР до водія застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 138083 від 16.08.2016 відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Вважає, що жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано. Позовні вимоги вважає необґрунтованими, а позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16 серпня 2016 року поліцейським патрульної поліції Криворізького ВП в Дніпропетровській області рядовим Пахновим С.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 138083 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а. с. 6).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вказаної постанови серії ДР № 138083 від 16 серпня 2016 року, 16.08.2016 о 18.50 в м. Кривий Ріг по вул. В. Бизова водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Шевролет Авео д/н НОМЕР_1, рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час, коли права смуга була не зайнята, чим порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху (а.с. 6).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Згідно вказаного рішення конституційний суд прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті,уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у вказаному рішенні та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки, коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання адміністративного протоколу, є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь.

Згідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В ст. 80 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Згідно відеозапису від 16 серпня 2016 року, доданого відповідачем до заперечень, встановлено, що 16 серпня 2016 року о 18 год. 50 хв. в м. Кривому розі по вул. В. Бизова водій ОСОБА_3 рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час, коли права смуга була не зайнята. Відеозапис долучений до матеріалів справи (а.с. 22).

Судом оглянутий також відеозапис наданий позивачем від 16.08.2016 (а.с. 23)

Оцінюючи долучені до матеріалів справи відеозаписи події, яка мала місце 16.08.2016, суд вважає встановленим той факт, що водій ОСОБА_3 рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч в той час, коли права смуга була не зайнята, що в свою чергу є порушенням п. 11.5 ПДР України, оскільки на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). На записі зафіксовано рух велосипедистів та припаркований вантажний автомобіль, але у водія ОСОБА_3 була можливість перестроїтися у праву смугу, об'їхавши перепони.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього руху України та не вчинював адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи належними доказами.

Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися наданими йому правами, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписом події від 16.08.2016 (а.с. 22, 23).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 138083 від ДР № 138083 від 16 серпня 2016 року поліцейський патрульної поліції Криворізького ВП в Дніпропетровській області рядового Пахнов С.В. дія на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

На підставі ст.ст. 122, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до поліцейського патрульної поліції Криворізького ВП в Дніпропетровській області рядового Пахнова Сергія Валентиновича про скасування постанови - відмовити.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2016 року.