Справа № 200/15788/16-а
Суддя: Єлісєєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/618/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську про визнання рішення протиправним та зобовязання поновити виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив, визнати дії відповідача щодо відмови в поновлені виплати пенсії за віком протиправними та зобовязати відповідача поновити виплату йому пенсії за віком з 19.02.2016 року.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 03.07.2012 року постійно мешкає у державі Ізраїль. До виїзду за постійне місце проживання за кордон вона проживала у м. Дніпропетровську та отримувала пенсію за віком, виплата якої була припинена у зв'язку з виїздом позивача за межі України. 11.02.2015 року позивач через поштове відділення звернулая на адресу відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії за віком. Листом відповідач повідомив позивачу про відсутність законних підстав для поновлення виплати пенсії, оскільки у позивача відсутній документ про реєстрацію місця проживання в Україні та вона мешкає за її межами. Позивач вважає цю відмови неправомірною та просить зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії за віком з 19 лютого 2016 року на підставі пенсійної справи та у відповідності до діючого законодавства України.

У відповідності до положень ст. 1832 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 15.06.2012 року оформила виїзд на постійне місце проживання у державі - Ізраїль, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи.

Позивач 11.02.2016 року, листом звернулася до відповідача про поновлення раніше призначеної пенсії за віком, оскільки до виїзду за кордон вона перебула на обліку в УПФ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська

Листом від 03.03.2016 року за вих. №У-44 позивачу була надана відповідь в якій було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки в неї відсутній документ, який підтверджує місце реєстрації в Україні.

01.06.2016 року позивач повторно звернулася до відповідача із заявою щодо поновлення раніше призначеної пенсії за віком з наданням копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

24.06.2016 року за вих. №У-96 їй знов було відмовлено в поновлені пенсії з тих самих підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 вказаного Закону передбачалось, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року по справі № 1-32/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону втратили чинність з 07.10.2009 року, тобто від дати прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Позивачем була подана заява про призначення пенсії до Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, на сьогодні правонаступником якого є відповідач, тобто до органу, що призначає пенсію за місцем проживання позивача до моменту виїзду на постійне місце проживання за кордон.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання рішення відповідача щодо відмови у поновленні виплати їй пенсії за віком та зобов'язання відповідача призначити та виплачувати пенсію з дати звернення з відповідною заявою, тобто з 19 лютого 2016 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6 11, 71, 99, 161-163, 1832 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську про визнання рішення протиправним та зобовязання поновити виплату пенсії задовольнити.

Визнати незаконними рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську щодо відмови в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпропетровську призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 19 лютого 2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі в сумі 551 грн. 20 коп. з рахунку бюджетних асигнувань Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя (підпис) Єлісєєва Т.Ю.

20.10.2016