Справа № 751/7908/16-а
Суддя: Мороз К. В.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/7908/16-а
Провадження №2-а/751/363/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Мороз К.В.

суддів Філатова Л. Б.,

Овсієнко Ю. К.

при секретарі Гнатюк І.М.,

за участю представника відповідача Остапенко В.В., представника третьої особи Лотоцький А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (третя особа Чернігівський обласний військовий комісаріат) про визнання неправомірними дій щодо повернення на доопрацювання заяви з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; скасування рішення Міністерства оборони України від 20.05.2016 року № 36, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині непризначення одноразової грошової допомоги та повернення документів на адресу Чернігівського обласного військового комісаріату; зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 29 вересня 1983 року по 01 лютого 1986 року, в тому числі в період з 26 грудня 1983 року по 01 лютого 1986 року приймав участь в бойових діях в демократичній республіці Афганістан, під час яких в 1984 року отримав множинні вогнепальні осколкові поранення, контузію головного мозку. Вказує, що з 02.10.2014 року йому була встановлена 3 група інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а 20.10.2015 року при повторному обстеженні МСЕК повторно встановлена 3 група інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, 27.10.2015 року отримав посвідчення інваліда війни 3 групи. Вказує, що 24.12.2015 року звернувся до Чернігівського об`єднаного міського військомату із заявою про виплату одноразової допомоги, яка 24.12.2015 року була направлена на адресу Чернігівського обласного військового комісаріату, а 25.12.2015 року на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України, на що отримав з Чернігівського обласного військового комісаріату лист від 27.05.2016 року про відмову з копією витягу із протоколу від 20.05.2016 року № 36. Вважає, що вказане рішення виходить за межі компетенції органу, що його прийняв (призначає або відмовляє у призначенні), надав документ, що свідчить про причини та обставини поранення висновок спеціаліста у галузі судово-- медичної експертизи № 170/ж від 31.01.2013 року. Посилається на ст.16,16-1,16-2,16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанову Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року.

В судове засідання позивач не з`явився, надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. Керуючись ч. 4 ст. 128 КАС України, суд ухвалив, справу розглянути у відсутності позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Надали письмові заперечення проти адміністративного позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що Чернігівським обласним військовим комісаріатом права та законні інтереси позивача не порушені.

Вислухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 29 вересня 1983 року по 01 лютого 1986 року, в тому числі в період з 26 грудня 1983 року по 01 лютого 1986 року брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в Республіці Афганістан (а.с.16).

Відповідно до витягу з протоколу № 632 від 18 березня 2013 року Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв ОСОБА_1 : «поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.21).

Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 170/ж від 31.01.2013 року описаний рубець є наслідком загоєння рани, яка могла утворитися внаслідок осколкового поранення, що могло бути спричинено під час проходження служби у 1984 році.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВА № 004367 від 02.10.2014 року ОСОБА_1 вперше встановлена ІІІ група інвалідності з причини поранення (контузія) і захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.22).

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВА № 012856 від 20.10.2015 року причиною інвалідності ОСОБА_1 є: «поранення (контузія) і захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах де велись бойові дії» (а.с.22).

27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 отримав посвідчення інваліда ІІІ групи серії № НОМЕР_1 (а.с.18).

24 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою на адресу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , де перебуває на обліку, про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності (а.с.23).

24 грудня 2015 року Чернігівським об`єднаним міським військовим комісаріатом за вих. № 6297 заява була направлена на адресу Чернігівського ОВК (а.с.24).

2 грудня 2015 року за вих. № 6552 Чернігівський військовий комісаріат відповідно до п.13 Порядку № 875 направив заяву та додані до неї документи на адресу Департаменту фінансів МО України для прийняття відповідного рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги із зазначенням, що Командування вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання вказаної грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с.25).

23 травня 2016 року відповідно до п. 717 Протоколу № 36 засідання комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, який був затверджений Міністром оборони України, вивчивши документи щодо призначення та виплати одноразової допомоги, було прийнято рішення про повернення на доопрацювання документів, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975» (а.с.26).

Про вказане рішення ОСОБА_1 було повідомлено Чернігівським обласним військовим комісаріатом листом від 27 травня 2016 року № 5/2226с (а.с.27).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про статус і соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Статтею 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено розміри одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 регламентує порядок призначення і виплати цієї допомоги.

Відповідно до п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п.13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 12 Порядку визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Отже, зазначеним порядком не передбачено повернення документів на доопрацювання, а тому дії відповідача, що полягають в поверненні на доопрацювання документів, виходять за межі наданих повноважень і є неправомірними.

Щодо решти заявлених вимог, то рішення щодо наданих ОСОБА_1 документів відповідачем не приймалось, комісія Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби за № 36 дійшла певних висновків, які не були втілені в форму рішення, а отже в цій частині вимоги не можуть бути задоволені.

Вирішуючи питання щодо вимог про зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, суд виходить з наступного.

Положеннями п. 13 Порядку № 975 передбачено необхідність прийняття розпорядником бюджетних коштів рішення з цього питання.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Водночас, згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Проаналізувавши правові норми в сукупності з фактичними обставинами даної справи, суд приходить до висновку, що вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності підлягають частковому задоволенню, а саме, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з доданими до неї документами і прийняти рішення у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», в задоволенні решти вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», ст.ст.9, 11,18, 69-71, 86, 99, 158-163, 254 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_1 з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись військові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з доданими до неї документами і прийняти рішення у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Міністерства оборони України в доход держави 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя К.В. Мороз

Судді Л.Б. Філатова

Ю.К. Овсієнко