Справа № 826/26244/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2016 року № 826/26244/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 29.05.2015 №3169-17
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 29.05.2015 №3169-17.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління державної фіскальної служби у місті Києві необґрунтовано прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.05.2015 №3169-17, щодо стягнення земельного податку з фізичної особи-підприємця, з огляду на те, що позивач є платником єдиного податку, а тому в силу приписів підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України звільняється від обов'язку нарахування, сплати земельного податку та подання податкової звітності із земельного податку.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на те, що фізична особа - підприємець - платник єдиного податку, яка придбала будівлю, споруду (їх частину), нежиле приміщення (їх частину) у багатоквартирному жилому будинку, але право власності на таку земельну ділянку не оформила, сплачує земельний податок на загальних підставах з урахуванням прибудинкової території незалежно від обраного нею виду господарської діяльності.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі головного управління державної фіскальної служби у місті Києві прийняла податкове повідомлення-рішення від 29/05/2015 №3169-17, яким позивачеві згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 287.5 статті 287 Податкового кодексу України нараховано суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 4305,59 грн.

Як вбачається за змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, податковою адресою позивача за якою нараховувалось податкове зобов'язання є АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 27.05.1999, основним видом діяльності згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є «Код КВЕД 96.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси (основний)».

Згідно свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2, з 01.01.2012 ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку, має податкову адресу: АДРЕСА_1, місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_2, перелік видів господарської діяльності: п.93.02.0 «Послуги перукарень та салони краси».

Із матеріалів справи, зокрема, письмових заперечень відповідача вбачається, що податкове зобов'язання із земельного податку визначено ОСОБА_1 як землекористувачу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3, площею 62 кв.м. згідно з витягом з технічної документації №10-09040/2002 від 15.01.2002 p.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне відзначити, що контролюючим органом допущено помилку та невірно зазначено літеру в адресі земельної ділянки, адже згідно витягу з технічної документації №10-09040/2002 від 15.01.2002 p., який наявний в матеріалах справи, адресою земельної ділянки є АДРЕСА_3 як зазначено в запереченнях на позов.

Так, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення №43 загальною площею 79,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на підставі реєстраційного посвідчення Київського міського БТІ (а.с. 29), споживає комунальні послуги, що підтверджується договором від 3160/10 від 07.07.2000.

Відповідне приміщення за адресою: АДРЕСА_2, використовується ОСОБА_1 як місце провадження основної діяльності, що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку від 07.09.2015 №180 та не заперечено і не спростовано відповідачем з посиланням на належні та допустимі докази.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Разом з тим, згідно з підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Як вже зазначалось, відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 займається основним видом діяльності: «Надання послуг перукарнями та салонами краси».

Враховуючи, що позивач є платником єдиного податку і використовує приміщення за адресою: АДРЕСА_2 для провадження основної підприємницької діяльності, нарахування йому податкового зобов'язання з податку на землю, а саме за земельну ділянку, яка знаходиться під цим приміщенням, є протиправним та суперечить приписам підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України.

Незважаючи на зазначені обставини та приписи закону, відповідачем за аналогічних обставин (адреса земельної ділянки, перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, вид підприємницької діяльності) необґрунтовано, безпідставно винесено податкове повідомлення-рішення від 29.05.2015 №3169-17.

Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.05.2015 №3169-17 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 72, 94 та 158-163, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління державної фіскальної служби у місті Києві від 29.05.2015 №3169-17.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління державної фіскальної служби України в м. Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук