Справа № 804/14273/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" жовтня 2016 р. справа № 804/14273/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Фірма Медсервіс"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 р. у справі № 804/14273/15

за позовом Приватного підприємства "Фірма Медсервіс"

до Дніпропетровської обласної ради, Відділу державної реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції,

третя особа - Обласне комунальне підприємство "Фармація",

про скасування рішень та державної реєстрації, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати п.3.19 рішення Дніпропетровської обласної ради (надалі - "ДОР") № 517-23/VI від 27.12.2013 р.; скасувати п.6 рішення Дніпропетровської обласної ради №662-32/VI від 15.07.2015р.; скасувати державну реєстрацію права повного господарського відання за Обласним комунальним підприємством "Фармація" (надалі - ОКП "Фармація") за номером 8943905 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно від 27.02.2015р.

Постановою суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Суд виходив з того, що оскаржувані рішення прийняті Дніпропетровською обласною радою відповідно до повноважень, визначених Конституцією України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Крім того, закінчився строк дії договору оренди спірного приміщення, тому позивач не має правових підстав для користування ним, і, відповідно, оскаржуваними рішеннями не порушуються його права.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин справи.

Зокрема, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд не з'ясував обставини державної реєстрації права власності на будівлю міської лікарні №4 за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 50 за Дніпропетровською обласною радою, тобто не упевнився в тому, що саме Дніпропетровська обласна рада станом на час прийняття оскаржуваного рішення - 27.12.2013 року є власником вказаного нерухомого майна і має право ним розпоряджатися, в тому числі, передати його частину у господарське відання іншій юридичній особі.

Наголошує, що зазначена будівля перебувала у власності територіальної громади м. Нікополя в особі Нікопольської міської ради, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Вважає, що розпорядження Дніпропетровською обласною радою нерухомим майном призвело до його незаконної передачі за рішенням № 517-23/VI від 27.12.2013 року обласному комунальному підприємству "Фармація" та незаконної державної реєстрації за останнім права господарського відання.

Просить скасувати постанову суду та задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представники заявника апеляційної скарги підтримали її доводи та просили скаргу задовольнити.

Представник відповідача - Дніпропетровської обласної ради проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити постанову суду без змін.

Представник відповідача - Відділу державної реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, сповіщений про дату час та місце судового засідання в порядку ч.4 ст.33, ч.1 ст.40 КАС України, не з'явився до суду, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - Обласного комунального підприємства "Фармація" проти задоволення апеляційної скарги заперечував, подав суду письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, що між позивачем Приватним підприємством "Фірма "Медсервіс" та Комунальним закладом "Нікопольська міська лікарня №4" укладено договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області від 02.04.2012 року, а саме приміщення площею 23 квадратних метра, що розташовано в будівлі КЗ "Нікопольська міська лікарня № 4" (м. Нікополь, пр. Трубників, 50) для розміщення аптечного пункту.

Рішенням Дніпропетровської обласної ради №517-23/VI від 27.12.2013 р., а саме - п. 3.19 цього рішення, зазначене нежитлове приміщення було передано у господарське відання ОКП "Фармація".

Пунктом 6 рішення Дніпропетровської обласної ради №662-32/VI від 15.07.2015 р. були внесені зміни до рішення Дніпропетровської обласної ради №517-23/VІ від 27.12.2013 року, зокрема підпунктом 6.6.1 викладено спірний підпункт 3.19. про передачу майна у господарське відання ОКП "Фармація" в наступній редакції: "нежитлове приміщення загальною площею 23,0 кв.м., яке складається з частини приміщення № 38 площею 11,5 кв.м. та приміщення № 39 площею 11,5 кв.5, розташоване на першому поверсі будівлі (літ. А-5) за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, просп. Трубників, 50, закріплене на праві оперативного управління за КЗ "Нікопольська міська лікарня № 4" "ДОР".

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що право володіння, користування та розпорядження об'єктами комунальної власності передбачено ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Крім того, строк дії договору оренди закінчився, отже, рішення відповідача не порушують права позивача.

Не ставлячи під сумнів посилання суду на вказану норму матеріального права, колегія суддів звертає увагу на положення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004р. (далі - Закон №1952-IV), в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення від 27.12.2013 року.

Так, у відповідності до ст.3 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1, 3 ст.4 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до ч.1 ст.5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Отже, виходячи з положень Закону №1952-IV, будь-яке розпорядження об'єктом нерухомого майна, незалежно від того, чи здійснюється воно на підставі правочину, як це передбачено ч.6 ст. 3 цього Закону, або на підставі акта органу місцевого самоврядування, як в даному випадку, не може бути здійснено особою, право власності за якою на об'єкт нерухомого майна не зареєстровано в державному реєстрі.

Ані сторонами в справі, ані третьою особою не заперечується, що рішення Дніпропетровської обласної ради № 517-23/VI від 27.12.2013 р. було прийнято відповідачем до державної реєстрації права власності на будівлю КЗ "Нікопольська міська лікарня № 4" (м. Нікополь, пр. Трубників, 50) за Дніпропетровською обласною радою, тобто до 20.02.2015 року, про свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.03.2015р. №34353739. Отже, порушення вимог Закону N1952-IV мало місце, а тому таке рішення не можна вважати законним.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд першої інстанції не надав оцінки тому, що відповідачем - Дніпропетровською обласною радою не було дотримано таких вимог законодавства, а тому прийняв помилкове рішення про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням норм матеріального права.

Щодо позовних вимог, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Підпункт 3.19. Рішення Дніпропетровської обласної ради № 517-23/VI від 27.12.2013 р. підлягає частковому скасуванню, а саме в частині, що стосується спірного приміщення.

Щодо рішення Дніпропетровської обласної ради № 662-32/VI від 15.07.2015 р., то воно має похідний характер від рішення ДОР № 517-23/VI від 27.12.2013 р., оскільки підпункт 6.6.1. пункту 6 цього рішення лише наводить більш детальний опис приміщення, тому воно також має бути визнано протиправним та скасовано лише в цій частині.

Щодо доводів суду про відсутність у позивача порушеного права, яке підлягає судовому захисту, колегія суддів зауважує наступне. Питання дотримання позивачем строку звернення до суду вирішено ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2015 року (а.с.176, 177 т.1), якою встановлено, що позивачем не пропущено процесуальний строк, адже йому стало відомо про порушення його права лише після прийняття рішення ДОР від 15.07.2015 року №662-32/VI.

На час прийняття рішення 27.12.2013 року позивач був орендарем спірного приміщення, та, як слідує з матеріалів справи, до теперішнього часу навколо його переважного права укладання договору оренди цього нерухомого майна триває судовий спір в господарському суді. За таких обставин, колегія суддів вважає, що право позивача було порушено та підлягає захисту.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права господарського відання за третьою особою, то колегія суддів, не втручаючись в дискреційні повноваження відповідного органу, вважає за необхідне частково її задовольнити, зобов'язавши Відділ державної реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції скасувати державну реєстрацію права господарського відання за ОКП "Фармація".

В решті позову слід відмовити.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фірма Медсервіс" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 р. у справі №804/14273/15 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3.19. рішення Дніпропетровської обласної ради №517-23/VI від 27.12.2013 року в частині передачі майна у повне господарське відання Обласного комунального підприємства "Фармація", а саме, нежитлового приміщення площею 23,0 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, просп. Трубників, 50, закріпленого на праві оперативного управління за КЗ "Нікопольська міська лікарня №4" ДОР.

Визнати протиправним та скасувати підпункт 6.6.1 пункту 6 рішення Дніпропетровської обласної ради № 662-32/VI від 15.07.2015 року.

Зобов'язати Відділ державної реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції скасувати державну реєстрацію права повного господарського відання за Обласним комунальним підприємством "Фармація" за номером 8943905 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 27.02.2015 року.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.О. Коршун