Справа № 329/290/16-а
Суддя: Покопцева Д. О.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 329/290/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року Чернігівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Синяк Л.П.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Чернігівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернігівської селищної ради Запорізької області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач зазначив, що рішенням № 2 від 15.03.2016р. відповідача, як субєкта владних повноважень, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення штраф у сумі 340грн.

Вважає, що в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки він не порушив будь-яких державних стандартів, норм і правил.

Він є власником житлового будинку 9 по вул. Артема в смт Чернігівка, з 2012р., набув право власності в порядку спадкування. На земельну ділянку, площею 0,143га, яка обслуговує зазначене домоволодіння, з відповідачем укладено договір оренди. Він дійсно тримає у деревяному сараї на господарському подвірї свиней, у лютому 2016р. 10 голів. Тверді відходи складає у кучу, а рідкі зливає у вигрібну яму. В подальшому рідкі відходи він обробляє порошковим препаратом «Чисте подвіря», яке їх розщеплює, нейтралізує запах і т.д. Він не заперечує того, що зливає рідкі відходи з вигрібної ями на город, але зауважив, що робить це з метою збереження родючості грунту, виконуючи свої обовязки орендаря земельної ділянки.

22.02.2016р. він, обробивши порошком рідкі відходи, викачав їх насосом на свій город, а його сусідка ОСОБА_3 викликала з цього приводу міліцію, мотивуючи тим, що відходи затекли на її ділянку. Зазначеного, на думку позивача, бути не може, оскільки його ділянка нижча на 15см.

Приблизно 10.03.2016р. до нього приїхала комісія з Чернігівської селищної ради. Її члени пояснили, що відносно нього з Чернігівського ВП Бердянського ГУНП надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП, і вони приїхали оглянути його подвіря. Оскільки підтверджуючих документів у них при собі не було, позивач не дав доступу до свого домоволодіння.

Виклик на засідання адміністративної комісії Чернігівської селищної ради, яке відбулося 15.03.2016р., отримав особисто, днів за 10, за місцем роботи, про що розписався. На засідання комісії зявився, намагався пояснити, що після обробки відходи нешкідливі та запаху не мають, але його пояснення до уваги не взяли. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, йому не розяснили. Його матір, ОСОБА_4, на засідання комісії не пустили, хоча воно повинно бути відкритим. Рішення від 15.03.2016р. адміністративної комісії йому вручили того ж дня, під підпис.

На підставі викладеного просить рішення № 2 від 15.03.2016р. відповідача скасувати, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що оскаржуване рішення скасуванню не підлягає, оскільки комісія діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В лютому 2016р. до Чернігівської селищної ради з Чернігівського ВП Бердянського ГУНП надійшов протокол про адміністративне правопорушення на позивача, за ст.152 КУпАП. Розпорядженням голови селищної ради була створена комісія, яка до засідання адміністративної комісії виїхала оглянути подвіря ОСОБА_4, але той комісію до огляду не допустив. На засідання комісії надав свої письмові заперечення, зявився особисто, про дату та час був попереджений своєчасно під розписку. Його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, представник відповідача, як секретар, йому розяснила. Склад комісії був повноважним, оскаржуване рішення позивачу було вручено у день ухвалення, під підпис. У задоволенні позову просить відмовити.

Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо складу учасників процесу суд вважає за потрібне зазначити, що вимоги Кодексу адміністративного судочинства щодо наявності статусу юридичної особи поширюються на осіб, створених згідно норм цивільного (приватного) права, та не стосуються суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на права і свободи громадян, державний або громадський порядок, власність, на встановлений порядок управління, за що законодавством передбачена адміністративна відповідальність.

За приписами ст.293 КУпАП, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити, зокрема, чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Разом з тим, у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 24.02.2016р. Чернігівським ВП Бердянського ГУНП відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП, згідно якого 22.02.2016р. він викачав органічні відходи свиней на свою земельну ділянку по вул..Артема, 9 в смт Чернігівка, які поширилися на межі земельної ділянки ОСОБА_5, а запах від органічних відходів по всій вулиці Артема в смт Чернігівка (а.с.32).

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що працює інспектором Чернігівського ВП Бердянського ГУНП в Запорізькій області, 23.02.2016р. чергував. О 17.06 ним було прийнято заяву від ОСОБА_5, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно заяви, ОСОБА_2 в період часу з 22.02.2016 по 23.02.2016р. викачав навоз з вигрібної ями на свій город, і той розтікся на ділянку заявника (а.с.22).

Вийшовши на місце, свідок відчув їдкий різкий запах відходів, побачив викачану на город будинку № 9 по вул.Артема в смт Чернігівка жижу, яка стекла в ріллю між земельними ділянками будинків № 7 та № 9 і стояла болотом, провів фотофіксацію. Надалі він опитав заявника ОСОБА_5, осіб, які проживають в його будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також ОСОБА_9, яка живе в будинку № 6.

Після цього він намагався відібрати пояснення у позивача, але на воротах його будинку висів замок. Почекавши хвилин пять, свідок побачив ОСОБА_2 надворі, покликав його з вулиці, але той зробив вигляд, що не чує. З цього приводу було складено рапорт. Оскільки 23.02.2016р. опитати позивача не вдалося, свідок разом з іншими співробітниками Чернігівського ВП наступного дня пішли до нього на роботу в Чернігівську центральну районну лікарню. Пояснення ОСОБА_2 давати відмовився, після чого в його присутності, на підставі зібраних доказів, було складено протокол про адміністративне правопорушення. Від підпису та пояснень в протоколі позивач відмовився в присутності двох свідків, його права як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, йому були розяснені належним чином.

Опитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що є сусідкою позивача. На своєму подвірї він організував свиноферму, та з літа 2015р. неодноразово викачував на свій город з вигрібної ями рідкі відходи. Після цього тривалий час по всій вулиці стоїть сморід, який утруднює дихання (ріже очі, відчувається гіркота у роті, памороки), неможливо відкрити вікна і т.д. Вона неодноразово робила йому зауваження, просила виливати відходи подалі від житлових будинків, на які той не реагував, пояснюючи, що то його хата і його земля, що хоче, те й робитиме. З цього приводу свідок неодноразово зверталася з заявами в СЕС м.Токмака та обласну. Їй було розяснено, що розглядом цих питань займається адміністративна комісія при селищній раді. 23.02.2016р., вранці, свідок вийшла на вулицю, знову відчула їдкий різкий сморід, побачила позивача зі шлангом, який виливав на свій город відходи, і попросила припинити, бо «нічим дихати». ОСОБА_2 не відреагував, і тоді її син, ОСОБА_5, викликав поліцію та попередив про це позивача. Той закрився на своєму подвірї. Поліцейський, що прибув за викликом, оглянув ділянки, зробив фото, опитав свідка та її синів. Її родина тримає у підсобному господарстві корову, але навозна куча складена на відстані 25м. від житлових будинків, обкладена соломою, тому запаху звідти як такого не відчувається.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що, згідно розпорядження № 12-а від 10.03.2016р. Чернігівського селищного голови, він, як заступник голови адміністративної комісії селищної ради, з метою обєктивного розгляду заяви ОСОБА_2 від 26.02.2016р. та протоколу про адміністративне правопорушення, 11.03.2016р. виїхав для проведення обстеження присадибних ділянок ОСОБА_3 та позивача, у складі комісії: техніка-будівельника ОСОБА_11, заступник начальника Чернігівського ВП Бердянського ОСОБА_12 Фівки, заступника начальника управління ветмедицини в Чернігівському районі ОСОБА_13, депутата селищної ради ОСОБА_14.

Позивач оглянути свою ділянку не дозволив, мотивуючи тим, що комісія не надала йому відповідних документів. Візуальним обстеженням ділянки ОСОБА_3 та межі було встановлено, що на господарському дворі позивача мається деревяний сарай для свиней, площею не менше 50кв.м., на відстані менше ніж за 10м. від колодязя загального користування. Площу сараю свідок визначив на око, але наполягає на достовірності цієї цифри, зауважуючи, що за фахом він інженер-будівельник, має 15-тирічний стаж роботи, і може робити такі висновки. Город будинку позивача використовується як навозохранилище, у повітрі відчувається запах відходів, які вже частково ввібралися у землю. На запитання про те, скільки свиней зараз у підсобному господарстві, ОСОБА_2 відповідав по різному спершу 15, потім 10, а потім взагалі сказав, що на зиму залишає 3 свиноматки. Перевірити сказане свідок не мав змоги. Побачивши комісію, стали підходити люди, двох свідок знає особисто (Безуглий та Федюк), ще двоє йому невідомі, які також скаржилися на сморід та пояснювали, що в межах населеного пункту позивач розвів свиноферму, вигодовує тварин за допомогою біодобавок, через використання яких випорожнення свиней мають різкий їдкий запах. Комісією було складено відповідний акт обстеження.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення, викладені у ст. 256, ст.225 КУпАП, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення від 24.02.2016р. відносно позивача - дотримані. У протоколі зафіксовано відмову позивача від підпису та надання пояснень, що засвідчено підписами свідків.

Докази, на основі яких посадова особа Чернігівського ВП Бердянського ГУНП в Запорізькій області дійшла до висновку про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, суду наведені поданням письмових матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с.22-31), поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_3

Позивач не заперечував того, що протокол про адміністративне правопорушення складений у його присутності, повістку про виклик на засідання адміністративної комісії він отримав своєчасно (приблизно за 10 днів), тобто протягом часу, що давав йому можливість зібрати необхідні документальні докази та прибути на засідання комісії.

Згідно протоколу № 2 від 15.03.2016р., відповідач був присутній на засіданні адміністративної комісії (а.с.36-37), йому під підпис розяснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, він надавав пояснення як 15.03.2016р., так і до засідання - заявою 26.02.2016р. (а.с.33).

За ст.152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 7 п.«а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97 від 21.05.1997 року, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» № 2807-4 від 06.09.2005 року (далі Закон № 2807-4) встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно ст.2 цього ж Закону благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2807-4, система благоустрою населених пунктів включає, крім іншого: 1) управління у сфері благоустрою населених пунктів; 3) організацію благоустрою населених пунктів; 4) стандартизацію і нормування у сфері благоустрою населених пунктів; 6) здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 7) встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно ст.10 Закону № 2807-4, до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, крім іншого: 1) затвердження місцевих програм та заходів благоустрою населених пунктів, забезпечення їх виконання; 9) здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об'єктів тощо; 11) визначення місць стоянок транспортних засобів на об'єктах благоустрою населених пунктів, графіків роботи кладовищ, зовнішнього освітлення та санітарного очищення території, термінів проведення робіт з реконструкції та капітального ремонту об'єктів благоустрою.

Відповідно до ст. 13 Закону № 2807-4, до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобовязані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших субєктів благоустрою населених пунктів (ч.2 ст.17 Закону № 2807-4).

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону № 2807-4, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частиною 4 ст. 20 вказаного Закону передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Так, згідно ч.1 ст. 34 Закону № 2807-4, правила благоустрою території населеного пункту-це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

При цьому, згідно п.3 ч.1 ст.12 Закону, на об'єктах благоустрою категорично забороняється вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг.

Пунктом 6.2.2 Правил благоустрою території Чернігівської селищної ради, затвердженого рішенням Чернігівської селищної ради № 18 від 22.05.2013р. передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобовязані дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; вносити в установленому порядку плату за користування послугами підприємств. Установ та організацій, що займаються збиранням, зберіганням, перевезенням, знешкодженням, видаленням і захороненням відходів; виконувати інші обовязки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

За ст.21 Закону України «Про відходи» (в ред. на час винесення оскаржуваного рішення) органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують виконання вимог законодавства про відходи.

Оскаржуваним рішенням № 2 від 15.03.2016р. відповідача, як субєкта владних повноважень, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, за порушення п.6.2.2 Правил благоустрою території Чернігівської селищної ради, та накладено адміністративне стягнення штраф у сумі 340грн (а.с.34).

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що адміністративна комісія діяла у спосіб, визначений законом, дії суб`єкта оскарження відповідають чинному законодавству та не порушують права, свободи та законні інтереси позивача. Сума штрафу є мінімально передбаченою санкцією ст.152 КУпАП.

Крім того, відповідно до п. 1.1 «Положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Чернігівської селищної ради» (далі-Положення), затвердженого рішенням виконавчого комітету чернігівської селищної ради 03.12.2015 року № 06, - «адміністративна комісія це колегіальний орган при виконавчому комітету ради для розгляду і вирішення справ про адміністративні правопорушення, за винятком справ, віднесених Кодексом України про адміністративні правопорушення до відання інших органів (а.с.61-64).

Згідно до п. 2.2.5 Положення, - голова комісії, а під час його відсутності заступник голови: - підписує протокол і рішення комісії по справі про адміністративне правопорушення», п.п. 4.18, 4.19 - «Рішення комісії приймається простою більшістю голосів членів комісії, присутніх на засіданні. Рішення комісії підписується головуючим на засіданні та відповідальним секретарем Комісії, та скріплюється гербовою печаткою виконавчого комітету Чернігівської селищної ради». Персональний та кількісний склад комісії є повноважним, положення ст.218 КУпАП дотримані.

Таким чином, судом не встановлено, що адміністративна комісія Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області діяла не у спосіб, визначений законом.

Суд не приймає до уваги надані позивачем копії «Положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Чернігівської селищної ради» та рішення виконавчого комітету Чернігівської селищної ради 03.12.2015 року № 06 як такі, що не завірені належним чином (відсутня дата, підпис та розшифровка підпису особи, яка зробила копії, рішення та положення містяться на декількох аркушах, але аркуші не пронумеровані, не прошиті, загальна кількість їх не зазначена). Згідно розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015р. № 1000/5 копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

З огляду на викладене суд не враховує і пояснення свідка ОСОБА_15, згідно яких текст зазначених документів їй був направлений співробітниками сільради електронною поштою, на її усне звернення, вона його роздрукувала, та надала секретарю завірити.

На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 152, 251, 280 КУпАП, ст. 2, 8, 11, 69, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернігівської селищної ради Запорізької області про скасування рішення - відмовити.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України N 3-рп/2015 від 08.04.2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 КАС України положення частини другої статті 171-2 КАС України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, шляхом подання апеляційної скарги через Чернігівський районний суд Запорізької області, із одночасним надісланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Д.О.Покопцева