Справа № П/811/558/16
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № П/811/558/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кіровоградського окружного адміністративного суду, третя особа - Державна судова адміністрація України, про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду, яким просила визнати протиправними дії Кіровоградського окружного адміністративного суду в частині не нарахування та не виплати заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 відповідно до статті 147 Закону України "Про статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років.): за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 26.10.2014); за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 відповідно до ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що нарахування відповідачем заробітної плати відповідно до постанов Кабінету Міністрів України є неправомірним та суперечить Конституції України, внаслідок чого порушують права та законні інтереси позивача.

Ухвалою суду першої інстанції до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено Державну судову адміністрацію України.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 р. у задоволені позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 р., як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами аналогічними позовній заяві.

Сторони, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, до суду не прибули. За приписами ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 працює в Кіровоградському окружному адміністративному суді на посаді секретаря судового засідання.

11.04.2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок та виплати заробітної плати, згідно посадового окладу встановленого за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 відповідно до статті 147 Закону України "Про статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років.)

За наслідками розгляду даної заяви відповідач листом від 28.04.2016 № 5948/16 повідомив, що законодавчі підстави для здійснення перерахунку заробітної плати працівникам апарату Кіровоградського окружного адміністративного суду відсутні.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано судом апеляційної інстанції, що за вищенаведений період посадовий оклад позивачу нараховувався виходячи зі встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати - 1218,00 грн. пропорційно кількості фактично відпрацьованих днів. При цьому загальний розмір заробітної плати позивача складався з посадового окладу та встановлених доплат до нього: надбавки за вислугу років у розмірі 10% посадового окладу з жовтня 2015 року; надбавки за високі досягнення у праці та надбавки за складність і напруженість робітникам у розмірі: 50% посадового окладу за жовтень-грудень 2014 року, 25% - січень-березень 2015 року, 50% - квітень, травень, червень, липень, серпень 2015 року, 20% - листопад 2015 року, 30% - грудень 2015 року; щомісячних премій за особистий трудовий внесок у загальні результати роботи з урахуванням доплати за ранг державного службовця у розмірі 100% - жовтень 2014 року, 80% - листопад 2014 року, у розмірі двох середньомісячних заробітних плат - грудень 2014 року, 25% - січень, лютий 2015 року, 10% - березень 2015 року, 45% - квітень, травень 2015 року, 100% - червень 2015 року, 47% - липень 2015 року, 80% - серпень 2015 року, 20% - листопад 2015 року; 40% - грудень 2015 року. Крім того, позивачу виплачувалась матеріальна допомога, відпускні, індексація, премії до свят.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України № 1697-VII «Про Прокуратуру» (далі Закон № 1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Закону України № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VІ), зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Згідно абзацу другого підпункту 1 і абзацу третього підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом України №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі Закон №192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Водночас, стаття 13 Закону України «Про оплату праці» визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Закон про Держбюджет визначає фінансову спроможність держави щодо регулювання певної сфери суспільних відносин, інакше кажучи граничні ресурси коштів, які можуть бути використані уповноваженими суб'єктами для забезпечення державних потреб. З дотриманням даного Закону забезпечується ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів. У разі прийняття нових законів або внесення змін до існуючих, які передбачають збільшення обсягів бюджетного фінансування, мають бути внесені відповідні зміни до Закону про Держбюджет, які нададуть можливість реалізувати нові норми в дію.

Положеннями статті 51 Бюджетного Кодексу України встановлено, що відповідно до затвердженого бюджетного розпису розпорядники коштів Державного бюджету України одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Затвердження, а також коригування протягом бюджетного року кошторисів бюджетних установ здійснюється розпорядниками коштів відповідно до затвердженого бюджетного розпису Державного бюджету України. Розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Кабінет Міністрів України при визначенні розміру заробітної плати працівників бюджетних установ, у тому числі працівників апарату суду, діяв законно, виходячи з обсягів витрат на оплату праці, затверджених Державним бюджетом України на відповідний рік.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становить 1 218, 00 грн. Такий же розмір заробітної плати встановлено і на 2015 рік.

Відповідно до ч. 1 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України. Тому, ТУ ДСА України може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, відповідач не може самостійно здійснювати перерахунок посадового окладу позивача. В даному випадку, колегія суддів вважає, що Кіровоградський окружний адміністративний суд є неналежним відповідачем по справі, оскільки позовна вимога в частині виплати коштів знаходиться в прямій залежності від волевиявлення та дій інших державних органів, які розподіляють кошти державного бюджету. Такими органам є, зокрема, Державна судова адміністрація України як головний розпорядник коштів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволені позову.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з метою уникнення законодавчої колізії пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» було виключено посилання на конкретні статті діючого Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 даного Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

У рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. А тому зміна механізму нарахування соціальних виплат повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

При прийнятті рішення апеляційний суд врахував висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права у постанові Верховного Суду України від 20.09.2016 року у справі № 825/2609/15-а.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 27.10.2016 р.

Керуючись ст. 41, 195 ч.1, ст. 196 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кіровоградського окружного адміністративного суду, третя особа - Державна судова адміністрація України, про зобов`язання вчинити дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.