Справа № 802/2185/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Київ К/800/40315/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2013р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013р. у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
в с т а н о в и л а:
У квітні 2013 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття на виконання виконавчих листів №2а-1328/06 від 19.01.2007р. та №2а-527/07 від 13.02.2013р. про стягнення з військової частини на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсації за неотримане продовольче майно в розмірі 29688,50 грн та 20180,39 грн, визнання протиправними та скасування вимоги і повідомлення від 24.04.2013р. та від 26.04.2013р. про вжиття військовою частиною заходів для встановлення асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судових рішень та скасування повідомлення про зупинення проведення платежів за наданими військовою частиною платіжними дорученнями.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскільки військова частина НОМЕР_1 є державною організацією тому відповідно до вимог статті 4 Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду за виконавчими листами №2а-527/07 та №2а-1328/06 повинно здійснюватися органами Державної виконавчої служби, а не Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області. Крім того, вважає дії відповідача щодо прийняття вимог та повідомлень похідними від дій щодо прийняття на виконання виконавчих листів, а тому останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2013р., яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845.
Відповідно до частин 1, абз. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.
Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників № 845, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013р. № 45, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Згідно пункту 24 цього Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Пунктом 28 цього Порядку встановлено, що орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів.
В ході розгляду справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 23.04.2013р. та 24.04.2013р. на адресу відповідача надійшли заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на їх користь грошової компенсації за неотриманий продовольчий пайок в розмірі 29688,50 грн та 20180,39 грн на підставі виконавчих листів №2а-1328/06 та №2а-1328/06, виданих Замостянським районним судом м. Вінниці 13.02.2007р. та 19.01.2007р. відповідно. (а.с. 46, 52)
За результатами розгляду поданих документів, відповідач прийняв їх до виконання та згідно пункту 28 Порядку №845 надіслав на адресу позивача вимоги від 24.04.2013р. за вих. №09.1-70/403-2612 та від 26.04.2013р. вих. №09.1-70/415-2659 про вжиття заходів для встановлення асигнувань або здійснення інших дій для виконання судових рішень на підставі зазначених виконавчих листів про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсації за неотримане продовольче забезпечення в сумі 29688,50 грн. та 20180,39 грн. (а.с. 5, 6)
Також відповідачем надіслано позивачу повідомлення від 24.04.2013р. та від 26.04.2013р., якими викладено пропозицію про надання в строк до 30.04.2013р. інформації щодо виконання вказаних виконавчих листів, та попереджено, що у разі ненадання запитуваної інформації буде здійснено безспірне списання заборгованості з рахунків, визначених відповідачем. (а.с. 7, 8)
Одночасно позивача повідомлено про зупинення проведення платежів за наданими ним платіжними дорученнями.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що приймаючи до виконання виконавчі листи про стягнення коштів з позивача на користь третіх осіб, відповідач діяв у порядку та в межах, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників №845.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними, оскільки позивач є державною організацією, яка належить до бюджетних установ, а тому, за правилами статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення з нього коштів підлягає виконанню органами Державного казначейства України.
Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 відхилити, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2013р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013р. у даній справі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

Ю.Й. Рецебуринський