Справа № 152/1459/16-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1459/16-а
О К Р Е М А У Х В А Л А
21 жовтня 2016 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого Строгого І.Л.,
секретаря Палій М.Д.,
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Жмеринського ВП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з зазначеним позовом, у якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Інспектора Жмеринського ВП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі відповідач) Серія ПС2 № 761151 від 26 вересня 2016 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що оспорюваною постановою відповідача позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, якого він не вчиняв, адже 26 вересня 2016 року о 17 годині 45 хвилин у с. Андріївка Шаргородського району Вінницької області автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 він не керував. Того дня він був лише пасажиром цього автомобіля, а отже працівники поліції безпідставно вимагали у нього предявлення посвідчення водія, якого у нього на той час не було та не повинно було бути.
Постановою суду від 21 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено. Постанову Інспектора Жмеринського ВП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 ОСОБА_3 ПС2 № 761151 від 26 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасовано і закрито провадження у справі.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Під час розгляду цієї справи, судом було установлено порушення закону, що полягало у наступному.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, зокрема, що 26 вересня 2016 року, він та його друзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували на ставку у с. Андріївка Шаргородського району Вінницької області, який вони орендують. Перебуваючи на ставку, вони вживали алкогольні напої. У другій половині дня, за позивачем, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приїхав зять позивача - ОСОБА_6 автомобілем ВАЗ 2105. ОСОБА_6 повідомив позивача, що перш ніж він завезе їх додому, йому необхідно забрати передачу для колеги по роботі ОСОБА_7. Приїхавши у с. Андріївка, ОСОБА_6 зупинив автомобіль у центрі села на спуску, навпроти медпункту та, вийшовши з машини, пішов за передачею, а позивач, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишились його чекати у машині. Через деякий час, автомобіль, у якому вони перебували, зрушив з місця, оскільки стояв на спуску, у звязку з чим позивач пересів на водійське сидіння та, не заводячи двигун, увімкнув першу передачу та ручне гальмо, а кермо повернув вправо. Через деякий час, коли позивач ще залишався на водійському сидінні, неподалік від них зупинилась поліцейська машина, з якої вийшов відповідач та, підійшовши до їх автомобіля, представився і попросив відкрити багажник. Після огляду багажника, відповідач запропонував позивачу підійти до службового автомобіля. Біля поліцейської машини, відповідач повідомив, що складе на позивача протокол за керування автомобілем у нетверезому стані, на що позивач відповів, що автомобілем він не керував та пояснив, що їх сюди привіз його зять, якому він зараз зателефонує і усе владнається, проте відповідач не дозволив позивачу нікуди дзвонити та повідомив, що зараз вони поїдуть у лікарню для проходження медичного огляду. Позивач став заперечувати проти медичного огляду, оскільки автомобілем він не керував, тоді відповідач та його напарник ОСОБА_8 надягли на позивача наручники, силою посадили на заднє сидіння службового автомобіля, після чого, відповідач повіз позивача у лікарню, а ОСОБА_8 транспортував автомобіль ВАЗ 2105 на штрафмайданчик.
Зазначені пояснення позивача підтверджені показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, допитаних у судовому засіданні.
Так, свідок ОСОБА_6, попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, зокрема показав, що 26 вересня 2016 року, у другій половині дня до нього зателефонував його тесть ОСОБА_1, який повідомив, що перебуває на ставку у с. Андріївка та просив забрати його звідти і завезти додому. Оскільки свідок все одно мав забирати у с. Андріївка передачу для свого напарника по роботі ОСОБА_7, то він погодився забрати позивача зі ставка. На ставку у машину свідка сіли позивач, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Приїхавши до магазину у с. Андріївка, свідок зупинив автомобіль та пішов до ОСОБА_9 додому за передачею, а позивач, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишились чекати його у машині. Проте, коли приблизно через 30 хвилин він повернувся на місце, де залишив машину, то її вже там не було, а незнайома дівчинка сказала, що позивача забрала поліція. Також свідок наполягав на тому, що того дня позивач не керував автомобілем ВАЗ 2105.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, також дали показання, які за своїм змістом відповідають поясненням позивача і свідка ОСОБА_6 про події, які мали місце 26 вересня 2016 року. Вони, зокрема пояснили, що 26 вересня 2016 року вони разом з позивачем перебували на ставу у с. Андріївка, який вони орендують. Там вони вживали алкогольні напої, а після обіду за ними приїхав зять позивача ОСОБА_6 Позивач, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сіли у автомобіль ОСОБА_6 ВАЗ 2105 та поїхали у с. Андріївка. У центрі села, навпроти медпункту, ОСОБА_6 зупинив машину та пішов за передачею до свого напарника по роботі. Вони ж залишились в авто чекати його. Автомобіль був зупинений на спуску і очевидно, тому через деякий час зрушив з місця. У звязку із чим, позивач пересів на водійське сидіння для увімкнення передачі та ручного гальма. Зробивши це, позивач залишився сидіти на місці водія. Двигун автомобіля позивач не заводив та не керував ним. Хвилин через 5-10 свідки побачили, як неподалік від них, зупинився автомобіль поліції, з вимкненими проблисковими маячками, із якого вийшов відповідач та підійшов до них. Представившись, відповідач попросив позивача відкрити багажник, що позивач і зробив, після чого позивач та відповідач пішли до поліцейського автомобіля, і що було далі - свідки не знають, оскільки позивач попросив їх піти. Свідки також стверджували, що зупинка їх автомобіля не відбувалась на вимогу поліції, оскільки між їх зупинкою та появою поліції минуло біля 10 хвилин.
Натомість відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 26 вересня 2016 року він здійснював нагляд за безпекою дорожнього руху спільно з ОСОБА_8 У с. Андріївка, біля магазину, вони помітили автомобіль ВАЗ 2105, який рухався. Тоді, включивши проблисковий маячок та зупинивши автомобіль, ОСОБА_2 підійшов до автомобіля ВАЗ 2105 та помітив, що за кермом сидить позивач. Відповідач представився та запропонував предявити для перевірки документи, позивач відповів, що посвідчення водія при ньому немає, після чого відповідач попросив позивача вийти з машини та відкрити для перевірки багажник, оскільки почастішали випадки викрадення акумуляторів, стартерів тощо. Коли позивач відкривав багажник, відповідач відчув з його ротової порожнини запах алкоголю, у звязку з чим відповідач запропонував позивачу пройти до службового автомобіля для проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Позивач підійшов до автомобіля поліції, проте він відмовився продувати прибор «Драгер» та виразившись нецензурно, закрив двері свого автомобіля та побіг у кущі неподалік магазину. Тоді відповідач, спільно з ОСОБА_8 наздогнали позивача та, надягнувши на нього наручники, посадили у службовий автомобіль. Після цього вони поїхали у Шаргородську ЦРЛ для проходження медичного огляду. Після медичного огляду, відповідач у службовому автомобілі склав постанову за ч. 1 ст. 126 та протокол по ст. 130 КУпАП, однак позивач відмовився від отримання постанови та від підписання протоколу, тому постанову фактично позивач отримав 30 вересня 2016 року у відділенні поліції. ОСОБА_2 також зазначив, що перед тим, як одягти на позивача наручники, він не пропонував йому їхати в лікарню для проходження медичного огляду, проте після того, як відповідач з напарником наздогнали ОСОБА_1, повалили на землю, надягнули на нього наручники та посадили у службовий автомобіль, на запитання відповідача чи не проти той поїхати в лікарню для проходження медичного огляду, позивач погодився. Без наручників позивач не давав згоду на проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння. На запитання суду чи свідчить поведінка позивача, яка полягала у тому, що він кудись побіг про те, що він відмовляється від проходження медичного огляду, ОСОБА_2 відповів, що так, свідчить.
Свідок ОСОБА_8, попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, у судовому засіданні показав, що 26 вересня 2016 року він, спільно з ОСОБА_2, здійснюючи нагляд за дорожнім рухом, приїхав у с. Андріївка. Біля магазину, вони побачили автомобіль ВАЗ 2105, який рухався під керуванням ОСОБА_1 Тоді ОСОБА_8, за допомогою жезла зупинив машину і із неї вийшов позивач, від якого було чути запах алкоголю. У звязку з чим ОСОБА_1 було запропоновано продути прибор «Драгер», проте ОСОБА_1 від цього відмовився. ОСОБА_1 також відмовився від підписання протоколу та надання пояснень і почав тікати. ОСОБА_8 та ОСОБА_2 наздогнали ОСОБА_1 та, надягнувши на нього наручники, доставили у лікарню для проходження медичного огляду. Свідок також стверджував, що коли він зупиняв автомобіль ВАЗ 2105, яким керував ОСОБА_1, його напарник ОСОБА_2 у той момент перебував у службовому авто. Коли автомобіль зупинився, з нього вийшов водій ОСОБА_1 і ОСОБА_8 запропонував предявити документи, проте ОСОБА_1 відповів, що документів у нього немає.
Отже, показання свідка ОСОБА_8 в основній їх частині суперечать поясненням позивача та відповідача, а також показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Так, позивач, відповідач та свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджували, що саме ОСОБА_2 підійшов до автомобіля ВАЗ 2105 та, представившись, попросив предявити документи, натомість ОСОБА_8 у цей момент залишався сидіти у службовому автомобілі.
Окрім того, ОСОБА_2 пояснив, що, рухаючись у с. Андріївка, вони побачили автомобіль ВАЗ 2105 і, з метою його зупинки, подали сигнал проблискового маячка і після зупинки ВАЗ 2105, неподалік від нього зупинилась поліцейська машина.
Позивач та свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 пояснювали, що поліцейський автомобіль підїхав через 5-10 хвилин після зупинки їх автомобіля.
Таким чином, показання свідка ОСОБА_8 щодо того, хто і яким чином зупиняв автомобіль ВАЗ 2105, суперечать як поясненням відповідача, так і поясненням позивача та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5
Окрім того, зазначене вище свідчить про те, що обидва працівника поліції, які 26 вересня 2016 року спільно здійснювали нагляд за безпекою дорожнього руху у с. Андріївка Шаргородського району Вінницької області, тобто відповідач ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_8 дають пояснення, які суперечать один одному, що, очевидно, свідчить про їх нещирість та неправдивість у цій справі.
Частиною 1 ст. 384 КК України передбачена кримінальна відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка чи потерпілого або завідомо неправдивий висновок експерта під час провадження досудового розслідування, здійснення виконавчого провадження або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи спеціальною тимчасовою слідчою комісією Верховної Ради України або в суді, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна під час здійснення виконавчого провадження, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.
Отже, практично повна невідповідність показань свідка ОСОБА_8, наданих ним у судовому засіданні 21 жовтня 2016 року під час розгляду цієї справи поясненням позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, а також показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 може свідчити про вчинення злочину, передбаченого частиною 1 ст. 384 КК України.
Окрім того, частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за:
1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
2) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із пунктом 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Отже, аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що проходження водієм відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції має відбуватися виключно у встановленому для цього порядку та в обовязковому випадку за згодою водія, який оглядатиметься. Відмова ж водія, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння є порушенням пункту 2.5. Правил дорожнього руху України та підставою для складання щодо цього водія протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водночас, під час розгляду цієї справи, судом установлено, що працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_2, замість того, щоб 26 вересня 2016 року на місці, тобто у с. Андріївка скласти протокол відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, насильно, застосувавши до нього спеціальні засоби - наручники, проти його волі помістили у службовий автомобіль та завезли ОСОБА_1 до Шаргородської ЦРЛ для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.
При цьому, як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2, про те, що вони поїдуть у лікарню, він повідомив ОСОБА_1 лише тоді, коли на останнього були надіті наручники та він був поміщений до службового автомобіля.
Таким чином, зазначені вище дії працівників поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_2 можуть свідчити про перевищення ними службових повноважень, а отже у їх діях можуть бути ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
Отже, копію цієї ухвали належить направити у Прокуратуру Вінницької області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_8 та ОСОБА_2 до відповідальності за наявності для цього законних підстав.
Тому, керуючись статтями 158-160, 165, 166 КАС України, суд
п о с т а н о в и в:
Направити копію цієї окремої ухвали у Прокуратуру Вінницької області для вирішення питання про притягнення інспекторів Жмеринського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_8 та ОСОБА_2 до відповідальності.
Про вжиті заходи повідомити Шаргородський районний суд Вінницької області протягом місяця з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.Л.Строгий