Справа № 263/6830/16-а
Суддя: Скрипниченко Т. І.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/6830/16-а
Провадження № 2-ар/263/26/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Марцині Д.С., за участю представника заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі заяву Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, зацікавлена особа: ОСОБА_2, про розяснення постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.08.2016 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 31.08.2016 року було винесено постанову, по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, якою позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено, визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області щодо не проведення позивачу ОСОБА_2 індексації пенсії у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та не обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення наростаючим підсумком починаючи з 1 грудня 2015 року виходячи з базового місяця березня 2008 року та індексу споживчих цін за період з квітня 2008 року, та визнати неправомірними дії УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя по застосовуванню коефіцієнтів індексації пенсії та розмірів прожиткових мінімумів, які були встановлені у грудні 2014 року з 01.09.2015 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області відновити позивачу ОСОБА_2 з 1 грудня 2015 року нарахування та виплату суми індексації пенсії наростаючим підсумком виходячи з базового місяця березня 2008 року та індексу споживчих цін за період з квітня 2008 року з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078,з урахуванням фактично виплачених коштів у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України.

Також постановою від 31.08.2016 року було здійснено розподіл судових витрат по справі шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

12.10.2016 року до суду звернувся представник УПФУ в Жовтневому районі міста Маріуполя з заявою про розяснення постанови суду від 31.08.2016 року. В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що при виконані постанови суду в частині сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань боржника виникли труднощі, оскільки в бюджеті та кошторисі УПФУ в Жовтневому районі міста Маріуполя на 2016 рік не передбачено коштів на подібні витрати. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов'язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України. Нормами ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VІ від 05.06.2012 року передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Згідно норм п. 1 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого указом Президента України № 384/2011 від 06.04.2011 року, Пенсійний Фонд України є центральним органом державної влади. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі вищевикладеного просив суд розяснити постанову суду від 31.08.2016 року в частині стягнення судового збору, а саме за рахунок яких коштів позивачу повинен бути виплачений судовий збір.

Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві, наполягала на їх задоволенні.

Зацікавлена особа у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Зясувавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні поданої заяви, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 170 КАС, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

З п. 19 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» вбачається, що за правилами ст. 170 КАС роз'яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. За правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою. Результатом розгляду заяви про роз'яснення судового рішення є постановлення судом ухвали про задоволення заяви або відмову в задоволенні заяви. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України (в редакції з 1 вересня 2015 року), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вказані зміни до ч. 1 ст. 94 КАС України набули чинності з 1 вересня 2015 року та були введені у дію на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким було скасовано пільги Пенсійного фонду України та його органів щодо звільнення від сплати судового збору.

Суд зазначає, що до наведених вище змін обов'язок по стягненню судових витрат із Державного бюджету України покладався на органи Державної казначейської служби України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень, УПФУ в Жовтневому районі міста Маріуполя, що підтверджується Інформаційним листом Вищого Адміністративного Суду України від 21 листопада 2011 року № 2135/11/13-11.

Натомість на теперішній час витрати позивача з субєкта владних повноважень стягуються не з Державного бюджету, а відповідно за рахунок бюджетних асигнувань такого субєкта владних повноважень.

З огляду на змістове навантаження, викладене у словосполученні «бюджетні асигнування», враховуючи наведені процесуальні норми, суд вважає, що таке словосполучення не диференціює такі асигнування, тобто не визначає, що кошти за бюджетними асигнуваннями субєкта владних повноважень повинні бути саме для мети сплати судового збору.

В той же час вказана норма прямо закріплена у положенням ст. 94 КАС України, тому не потребує розяснення судом.

Суд також зауважує, що суд не в компетенції визначати з яких конкретно бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень потрібно стягувати судові витрати на сплату судового збору фізичної особи, на користь якої вирішено публічно-правовий спір.

Таким чином, на підставі викладеного в задоволенні поданої заяви представника Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 160, 165, 170 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, зацікавлена особа: ОСОБА_2, про розяснення постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.08.2016 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.І. Скрипниченко