Справа № 810/1586/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1586/16 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Настуся» до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною відмови,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2016 року позов задоволено.

Відповідач-1 в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права та невірно оцінені обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Настуся» (далі також ТОВ «СГП «Настуся») зареєстроване 01.10.2014 як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

22 лютого 2016 року ТОВ «СГП «Настуся» засобами електронного зв'язку подало до Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (за місцем розташування земельних ділянок) звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2016 рік, до якої були додані додаток №1 - відомості про наявність земельних ділянок та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2016 рік.

Згідно квитанцій №2 вказана податкова декларація разом з додатками була доставлена 22.02.2016 о 15:34 год до податкового органу районного рівня - Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, прийнята та зареєстрована ним за № - податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2016 рік; за № - додаток №1 - відомості про наявність земельних ділянок; № - розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2016 рік.

Крім того позивачем було подано до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (за основним місцем обліку) загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2016 рік, до якої були додані додаток №1 - відомості про наявність земельних ділянок та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2016 рік.

За наслідками обробки поданої податкової звітності, загальна податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2016 рік була зареєстрована за № від 22.02.2016; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2016 рік був зареєстрований за № від 22.02.2016.

Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області листом від 26.02.2016 № 1801/10/10-02-15-02 повідомила позивача про відмову у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи у 2016 році.

Відмова у реєстрації ТОВ «СГП «Настуся» платником єдиного податку четвертої групи у 2016 році потягнула за собою відмову у прийнятті поданої до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкової звітності платника єдиного податку четвертої групи за 2016 рік.

Зазначені обставини також слугували підставою для відмови Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області у реєстрації ТОВ «СГП «Настуся» платником єдиного податку четвертої групи у 2016 році та для відмови у прийнятті податкової звітності, поданої до Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, про що позивача було повідомлено листами від 16.03.2016 за №110/10/10-07-15-02-11 та від 16.03.2016 №108/10/10-07-15-02-11 відповідно.

Так, розглянувши зазначену вище податкову звітність Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області сформувала та направила на адресу позивача лист від 26.02.2016 №1801/10/10-02-15-02, у якому повідомила, що станом на 01.01.2016 в інтегрованій картці ТОВ «СГП «Настуся» обліковується податковий борг з єдиного податку четвертої групи у розмірі 14 959,33 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями та діями контролюючих органів районного рівня позивач звернувся до ГУ ДФС у Київській області зі скаргою від 24.03.2015 №10, за результатами розгляду якої, скаргу залишено без задоволення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправною відмову Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийняти звітну податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Настуся» - платника єдиного податку четвертої групи на 2016 рік, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2015 рік, додаток 1 до декларації - відомості (довідку) про наявність земельних ділянок та визнати вказану звітність такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби 22.02.2016;

- визнати протиправною відмову Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Настуся» загальну податкову декларацію, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2015 рік, додаток 1 до декларації - відомості (довідку) про наявність земельних ділянок та визнати вказану звітність такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби 22.02.2016.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт неодноразової подачі позивачем уточнюючої звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи не могло призвести до збільшення податкових зобов'язань ТОВ «СГП «Настуся», позаяк річна сума податку, розрахована у таких уточнюючих податкових деклараціях, як і загальна площа земельних ділянок залишилась незмінною. Також суд зазначив, що контролюючий орган не наділений повноваженнями відмовляти у прийнятті податкової звітності (не визнавати податковою звітністю) відповідні податкові декларації платника єдиного податку з підстав недотримання суб'єктом господарювання положень підпункту 291.5-1.3 пункту 291-5 статті 291 Податкового кодексу України (далі - ПК).

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.4 ст. 291 ПК передбачено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

Згідно пп. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків відносяться до четвертої групи платників єдиного податку.

Згідно з п. 291.3 ст. 291 ПК юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 298.8 ст. 298 ПК порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1 - 298.8.4 цієї статті.

Як вбачається з довідки Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 07.04.2015 № 5439/152 позивач з 01.01.2015 є платником єдиного податку 4 групи.

Згідно положень підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, платники єдиного податку четвертої групи щорічно зобов'язані підтверджувати статус платника єдиного податку, для чого до 20 лютого поточного року подають пакет документів, визначений пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК.

З матеріалів справи вбачається, що відмові у прийнятті податкової звітності з єдиного податку четвертої групи передувала відмова Білоцерківської та Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській про відмову у підтвердженні статусу ТОВ «СГП «Настуся» платника єдиного податку четвертої групи у 2016 році з огляду на наявність в останнього податкового боргу.

Так, відповідно до пп. 291.51.3 п. 291.51 ст. 291 ПК передбачено, що не може бути платниками єдиного податку четвертої групи суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

На підставі цього, відповідач-1 листом від 16.03.2016 (а.с. 67) повідомив про те, що позивача не може бути зареєстровано платником єдиного податку четвертої групи у 2016 році.

Також, позивача листом від 26.02.2016 (а.с. 66) було повідомлено про відмову підприємству у набутті статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2016 році у зв'язку з невикоанням вимог . 291.51.3 п. 291.51 ст. 291 ПК.

Таким чином, позивачу вже після подання ним спірної податкової звітності було відмовлено у визнанні (реєстрації) платником єдиного податку четвертої групи у 2016 році

Апеляційний суд звертає увагу, що в силу пп. 1 п. 299.6 ст. 299 ПК невідповідність суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 ПК є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку.

Проте, жодних рішень про відмову реєстрації позивача як платника єдиного податку четвертої групи матеріали справи не містять. Більш того, позивача, як зазначалося вище, з 01.01.2015 було зареєстровано платником єдиного податку 4 групи.

Згідно вимог п. 299.10 ст. 299 ПК реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

З наведеного вбачається, що реєстрація позивача з 01.01.2015 платником єдиного податку 4 групи є безстроковою та не здійснюється кожного року по новому, а тому повідомивши позивача про відмову у реєстрації платником єдиного податку 4 групи з січня 2016 року відповідачі порушили наведені вище вимоги ПК.

Поряд із цим, безстрокова реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням відповідного контролюючого органу.

Проте, матеріали справи не містять рішень відповідачів про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку 4 групи.

Крім того, рішення відповідачів про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку може бути прийняте з вичерпних підстав, передбачених п. 299.10 ст. 299 ПК, до яких не належить заборона, передбачена пп. 291.51.3 п. 291.51 ст. 291 ПК, якою керувались відповідачі.

Підстави та правові наслідки застосування до платника єдиного податку 4 групи заборони, передбаченої пп. 291.51.3 п. 291.51 ст. 291 ПК, встановлює п. 299.11 ст. 299 ПК, відповідно до якого у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.51 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов'язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Проте, позивачу було відмовлено у визнанні його платником єдиного податку 4 групи у 2016 році без проведення виїзних документальних перевірок та в порушення п. 49.8 ст. 49 ПК (прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу) застосовано наслідки - відмову у прийнятті податкової звітності, які не передбачені п. 299.11 ст. 299 ПК.

Окрім того, пунктом 7.3 р. ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 (далі - Інструкція № 233) передбачено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Згідно з п. 1 р. І Інструкції № 233 квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді.

Відповідно до п. 7.4 р. ІІІ Інструкції № 233 перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно з п. 1 р. І Інструкції № 233 квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС;

Відповідно до п. 7.4 р. ІІІ Інструкції № 233 підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно п. 7.6 р. ІІІ Інструкції № 233 якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Таким чином, процедура реєстрації податкових документів у базі даних податкових органів має загалом два етапи: перший етап - подання (направлення) платником податку електронного документа, який фіксується першою квитанцією; другий етап - приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді, який фіксується другою квитанцією.

При цьому, під час вирішення питання прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу (п. 49.8 ст. 49 ПК).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем засобами електронного зв'язку було подано податкову звітність до відповідачів, яку було прийнято, що підтверджується другими квитанціями, тобто фактично зроблено висновок про відповідність поданої звітності вимогам п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК.

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду також підтримує висновок суду першої інстанції про те, що факт неодноразової подачі позивачем уточнюючої звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи не могло призвести до збільшення податкових зобов'язань ТОВ «СГП «Настуся», позаяк річна сума податку, розрахована у таких уточнюючих податкових деклараціях, як і загальна площа земельних ділянок залишилась незмінною, та становила 16 413,10 грн і 122,3646 га відповідно.

Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, в подальшому, 19.10.2015 позивач подав до Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2015 рік (яку було прийнято за № від 19.10.2015), де позивачем було збільшено суму податкових зобов'язань до 20 863,32 грн, у зв'язку зі збільшенням загальної площі земельних ділянок (з 122,3646 га до 182,0024 га). Тобто, з урахуванням вказаних уточнень за 2015 рік позивач зобов'язаний був сплатити 20 863,32 грн єдиного податку.

Так, як вбачається з матеріалів справи за 2015 рік позивачем було сплачено 21 581,80 грн. єдиного податку, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Тобто станом на 01.01.2016 позивач не мав заборгованості зі сплати єдиного податку, а тому заборони, передбачені пп. 291.51.3 п. 291.51 ст. 291 ПК до позивача не застосовувались.

За таких обставин, відповідачі необґрунтовано відмовили позивачу у прийнятті спірної податкової звітності.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що визначаючи дату, якою спірна податкова звітність вважається прийнятою, суд першої інстанції обґрунтовано послався на інформаційний лист Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 № 1503/12/13-12, відповідно до якого резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації, має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкову декларацію такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.