Справа № 821/832/16
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/832/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом ГУНП в Херсонській області від 10 лютого 2016 року № 15 о/с капітана поліції позивача звільнено з посади оперуповноваженого відповідно до п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію». Вислуга років на день звільнення ОСОБА_2 з лав Національної поліції, оголошена останньому наказом ГУНП в Херсонській області від 10 лютого 2016 року № 15 о/с, складала: 12 років 06 місяців 00 днів. В день звільнення відповідач видав ОСОБА_2 остаточний розрахунок у день звільнення з позивачем проведено не було - не виплачена одноразова (вихідна) грошова допомога за кожен повний рік служби. Вказана допомога виплачена в повному обсязі 10 травня 2016 року. Позивач зазначив, що вказане є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки виплат. Крім того зазначив, що у зв'язку із затримкою виплати одноразової (вихідної) грошової допомоги позивач відчував моральні страждання.

На підставі вказаного просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не проведення 10 лютого 2016 року з ОСОБА_2 повного розрахунку при звільненні.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 10 лютого 2016 року по 10 травня 2016 року в розмірі 15 750,00 грн. та 5000,00 грн. спричиненої моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. Так, відповідач зазначив, що при звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби пріоритетними є норми спеціальних законів. Станом на день звільнення ОСОБА_2 порядок виплати грошового забезпечення поліцейським регулювався наказом МВС України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31.12.2007 року № 499, який по теперішній час є чинним. Пунктом 3 вказаного наказу МВС № 499 передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Згідно з Додатком 22 до наказу МВС від 31.12.2007 року № 499 до додаткових видів грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не відноситься одноразова грошова допомога при звільненні зі служби.

Зазначив, що Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачає здійснення компенсації у разі порушення строків виплати доходів. При цьому вважає, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

На підставі вказаного вважає, що одноразова грошова допомога має разовий характер та не відноситься до складових грошового забезпечення працівників органів внутрішніх справ та поліцейських та чинними нормативно-правовими актами України не встановлені строки по виплаті одноразової грошової допомоги поліцейським, правових підстав для задоволення позову немає, оскільки ГУНП в Херсонській області діяло в межах компетенції і відповідно до вимог чинного законодавства України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав та просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що наказом Головного управління національної поліції в Херсонській області від 10 лютого 2016 року № 15 о/с капітана поліції ОСОБА_2 звільнено з посади оперуповноваженого відповідно до п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію».

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вислуга років на день звільнення ОСОБА_2 з лав Національної поліції, оголошена останньому наказом ГУНП в Херсонській області від 10 лютого 2016 року № 15 о/с, складала: 12 років 06 місяців 00 днів.

Так, в матеріалах справи наявний лист начальника УФЗБО ГУНП в Херсонській області та довідки за № 345 УФЗБО ГУНП в Херсонській області від 05 травня 2016 року Головного управління Національної поліції в Херсонській області, відповідно до яких, одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_2 була виплачена в повному обсязі 10 травня 2016 року.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частинами 1, 2 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Колегія суддів зазначає, що грошове забезпечення поліцейських здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988 (далі по тексту - Постанова №988).

Пунктом 1 Постанови № 988 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення поліцейським регулюється інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31.12.2007 року № 499 (далі по тексту - інструкція).

Так, пунктом 3 вказаної інструкції установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 22 до наказу МВС України № 499 передбачено, що до додаткових видів грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не відноситься одноразова грошова допомога при звільненні зі служби.

Отже, з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців та не є складовою грошового забезпечення, а є окремою державною соціальною підтримкою.

При цьому, п.1.18 інструкції визначено строки виплати грошового забезпечення, а строки виплати одноразової грошової допомоги не визначено.

Нормами права передбачено стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто заробітної плати. В даному випадку, позивач отримував грошове забезпечення, а не заробітну плату, і доводів щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні в частині виплат належних сум грошового забезпечення, адміністративний позов не містить.

Зважаючи на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що норми Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не поширюються, оскільки вони врегульовані спеціальним законодавством і не підпадають під дію загального трудового законодавства, тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо непроведення 10 лютого 2016 року з ОСОБА_2 повного розрахунку при звільненні та стягнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 10 лютого 2016 року по 10 травня 2016 року в розмірі 15 750,00 грн. не підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції вірно зазначив, що вона є похідною від перших двох вимог, оскільки, на думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, відповідачем норми діючого законодавства не порушено. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Отже, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян