Справа № 514/1141/16-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

27 жовтня 2016 р. Справа № 514/1141/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Тончева Н.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів-Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Тарутинської селищної ради про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Тарутинської селищної ради, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виражається у відсутності загальних і спеціальних заходів з інженерної підготовки території, а саме відсутність зливової (дощової) каналізації, яка є обов'язковим елементом благоустрою населених пунктів по АДРЕСА_1, що призвело до часткового руйнування будинку АДРЕСА_2. Також позивач просила стягнути з Тарутинської селищної ради на її користь кошти, в порядку відшкодування шкоди завданою зазначеною бездіяльністю, в розмірі 42 322 гривні та судові витрати у розмірі 3 551,20 гривень.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області 14 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 - залишено без розгляду на підставі ч. 1 ст. 100 КАС України, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області 14 вересня 2016 року скасувати та постановити нову про направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов поданий позивачем з пропуском строку, встановленого ст. 99 КАС України, та відсутні підстави для поновлення цього строку.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служб встановлюється місячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, в основу рішення про залишення без розгляду позову судом було покладено те, що позивач про порушення своїх прав дізналася у 2013 року з відповіді відповідача на її звернення, в той час як з позовом вона звернулася 13 вересня 2016 року, тобто із значним пропуском строку звернення до суду.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позов ОСОБА_2 містить вимоги щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень та стягнення з відповідача коштів, в порядку відшкодування шкоди завданою зазначеною бездіяльністю, з приводу чого колегія суддів зазначає наступне.

Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити.

Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас за правилами частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд, отримавши позов, зобов'язаний з'ясувати чи має місце порушення суб'єктивних прав, свобод чи інтересів особи.

У разі наявності порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав за межами, встановлених главою 8 КАС строків, суд може поновити їх та вирішити спір по суті (задовольнити вимоги) чи залишити заяву без розгляду.

У випадку, коли суб'єктивне право, свободи або інтереси не порушені, а відтак і не підлягають судовому захисту, застосування строків звернення до суду є помилковим. Іншими словами, інститут строків застосовується лише у разі реального порушення суб'єктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві позивачка зазначила, що вона звернулась до відповідача з вимогою прийняти заходи щодо ліквідації наслідку повені, ліквідувати дамбу між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4, розчистити кювети біля траси та 31 жовтня 2013 року отримала відповідь, в якій було зазначено «предлагаем Вам расчистить мосты и ливневки своими силами, дамба между домами АДРЕСА_3 и АДРЕСА_4 будет ликвидирована в ближайшее время», однак, до теперішнього часу відповідачем ніяких дій не було вчинено.

Крім того, в червні 2016 року у селищі Тарутине пройшли зливові дощі, що знову ж таки призвело до підтоплення будинку позивача. Разом з цим, 31.08.2016 року судовим експертом було надано висновок будівельно-технічного дослідження № 05/16 щодо встановлення причин пошкодження житлового будинку та надвірних споруд АДРЕСА_2, де мешкає позивач. Саме за таких обставин позивачу стало відомо про порушення її прав внаслідок тривалої бездіяльності відповідача, яка призвела до руйнування її житлового будинку.

На думку колегії суддів, суд, приймаючи рішення, не з'ясував чи порушені суб'єктивні права, свободи або інтереси позивача, якщо так, то в чому полягають і коли сталися такі порушення, якщо вони мали місце, при цьому слід мати на увазі, що явище бездіяльності є триваючим.

Суд першої інстанції, залишивши позов без розгляду, позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

У Рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин та з огляду на предмет спору і характер спірних відносин, на думку колегії суддів, ухвала Тарутинського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спірного питання порушив норми процесуального права, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Тарутинської селищної ради про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень - скасувати.

Постановити ухвалу, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: