Справа № 815/4752/16
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4752/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Андрухіва В.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ІПГ Майстер до Одеської митниці ДФС, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2016 року до суду надійшов адміністративний позов ТОВ ІПГ Майстер до Одеської митниці ДФС, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому позивач просить: визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС (), що полягає у непідготовці та неподанні у визначений нормативно-правовими актами строк до органів Державної казначейської служби України Висновку про повернення надміру сплачених ТОВ «ІПГ «Майстер» (65025, м. Одеса, 19 км. Старокиївської дороги, буд. 4; ) до Державного бюджету України митних платежів (ПДВ) на загальну суму 56594,49 грн. та зобовязати Одеську митницю ДФС () підготувати висновок про повернення на рахунок ТОВ «ІПГ «Майстер» у ПАТ «ПУМБ» р/р № НОМЕР_1 у м. Київ, МФО 334851 (65025, м. Одеса, 19 км. Старокиївської дороги, буд. 4; ) надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів (ПДВ) на загальну суму 56594,49 грн. та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А; ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі рішення Одеської митниці ДФС № 500060804/2015/000005/2 від 20.03.15 про коригування митної вартості товарів митницею застосований другорядний метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, в результаті чого митна вартість товару склала 1,96 дол. США/кг проти задекларованої вартості 1,5549 дол. США/кг за основним методом - за ціною контракту. Вказане рішення Одеської митниці ДФС № 500060804/2015/000005/2 від 20.03.2015 року визнано протиправним та скасовано постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/3961/15 від 13.10.2015 року, що набрала законної сили 04.02.2016 року та є обовязковою до виконання в силу ст.14 КАС України. Ухвалою від 19.04.2016 року Одеського окружного адміністративного суду виправлено описку у вказаній постанові від 13.10.2015 року в частині вірного зазначення номеру скасованого рішення митниці від 20.03.2015 року. Внаслідок неправомірного коригування відповідачем митної вартості товарів позивачем надмірно сплачено до бюджету 56594,49 грн. як гарантійне зобов'язання у формі фінансової застави на підставі рішення Одеської митниці ДФС № 500060804/2015/000 005/2 від 20.03.2015 року. Як зазначає позивач, в подальшому він звернувся до митниці з приводу повернення надміру сплачених митних платежів із заявою вих. №326/365 від 14.06.2016 року (вх. № 4488/10-29 від 15.06.2016 року) з додатками: копія постанови суду та ухвали про виправлення описки, копія ЕМД, платіжних доручень з відміткою банку, довідка про відсутність податкової заборгованості, на яку одержано від митниці відповідь за вих. № 2463/10/15-70-19-01 від 13.07.2016 року про неможливість повернення коштів через необхідність проведення перевірки та відсутності інструкції ДФС України щодо порядку повернення надміру сплачених митних платежів внаслідок скасування судами рішень про коригування митної вартості. Таким чином, позивач вважає, що Одеська митниця ДФС не виконала процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї відповідними порядками, у зв'язку з чим така бездіяльність митного органу є протиправною.

Також позивачем подано до суду 11.10.2016 року заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, яка вмотивована тим, що існує реальна загроза не виконання судового рішення, адже до цього часу митниця не виконує свої обов'язки щодо підготовки та подання до органів ДКС України висновку про повернення декларанту надміру сплачених коштів, незважаючи на обов'язковість і преюдицію фактів, встановлених Одеським окружним адміністративним судом у постанові по справі № 815/3961/15 від 13.10.2015 року (набула законної сили 04.02.2016 року) щодо незаконності рішення по коригування митної вартості № 500060804/2015/000005/2 від 20.03.2015 року. Тобто, вже 22 місяці декларант у судовому порядку безрезультатно намагається повернути надміру сплачені до бюджету кошти.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішенняпідтримала, просила задовольнити позов з наведених вище підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях, які обґрунтовані тим, що повернення коштів у сумі 56594,49 грн. (з них: ввізне мито - 14 893,29 грн., додатковий імпортний збір - 7 446,64 грн., податок на додану вартість - 56 594,49 грн.) на рахунок ТОВ "ІПГ Майстер" в ПАТ "ПУМБ". р/р № ум. Києві, МФО 334851, суперечить положенням пункту 43.4 статті 43, підпункту "г" п. 200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України, а тому задоволенню не підлягає. Крім того, у відповідь на заяву ТОВ "ІПГ Майстер" № 326/365 від 14.06.2016 року (вхідний номер митниці 4488/10-29 від 15.06.2016 року) про повернення надмірно сплачених до бюджету митних платежів Одеська митниця ДФС листом № 2463/10/15-70-19-01 від 13.07.2016 року повідомила позивача про те, що скасування судом рішення про коригування митної вартості товарів свідчить про нечинність такого рішення з моменту його прийняття, при цьому процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів залишається незавершеною. Відповідач стверджує, що завершення такої процедури має бути здійснено з урахуванням рішення суду, а висновок про наявність надмірної слати до бюджету податків та про їх розмір зроблено за результатами та в залежності від висновків про митну вартість товарів. Такий висновок може бути зроблений шляхом проведення процедур та застосування форм контролю, передбачених Митним кодексом України. З метою забезпечення дотримання митного та податкового законодавства при розгляді заяв платників податків про повернення грошових коштів, сплачених у вигляді фінансової гарантії при митному оформленні товарів, у звязку з постановами судів про скасування рішень про коригування митної вартості товарів, Одеська митниця ДФС листом від 27.05.2016 року звернулася за розясненням до Міністерства фінансів України. Листом від 01.07.2016 року №31-11320-06-10/19057 (реєстрація Одеської митниці ДФС від 12.07.2016 року №99/13-30), адресованим Одеській митниці ДФС, Міністерство фінансів України повідомило про доручення Державній фіскальній службі України довести до митниць детальну інструкцію щодо дій посадових осіб у процесі повернення надміру сплачених митних платежів внаслідок скасування судами рішень про коригування митної вартості товарів, яка на час розгляду заяви позивача до митниці не надходила.

Повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи третя особа ГУ ДКСУ в Одеській області, до суду не зявилась, про поважність причини неявки суд не сповістила, тому суд ухвалив про розгляд справи за відсутності третьої особи.

Керуючись ч.6 ст.128 КАС України, оскільки до суду з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

11.03.2015 року ТОВ «ІПГ Майстер» для здійснення митного оформлення товару «сітка із скловолокна» подано електронну митну декларацію № 500060804/2015/000300, у якій митну вартість товару позивачем визначено на рівні 1,5549 доларів США за кг.

За результатом здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої системи ДФС, митницею здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості до рівня митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом вартості товару 1,5549 доларів США за кг до 1,96 доларів США за кг, про що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20.03.2015 року № 500060804/2015/000005/2.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року по справі № 815/3961/15, яка набрала законної сили 04.02.2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 20.03.2015 року № 500060804/2015/00005/2.

ТОВ «ІПГ Майстер» звернулося до Одеської митниці ДФС із заявою № 76/365 від 29.02.2016 року (вхідний номер 1402/10-29 від 01.03.2016 року) про повернення надміру сплачених до державного бюджету України коштів у загальному розмірі 56594,49 грн.

У відповідь Одеська митниця ДФС листом № 849/10/15-70-25-01 від 15.03.2016 року зазначила, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року по справі № 815/3961/15 визнано протиправним рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060804/2015/00005/2 від 20.03.2015 року. Проте Одеською митницею ДФС приймалося рішення про коригування митної вартості товарів за № 500060804/2015/000005/2 від 20.03.2015 року. З урахуванням викладеного, митниця повідомила позивача про відсутність підстав для розгляду питання щодо повернення ТОВ «ІПГ Майстер» надмірно сплачених коштів у розмірі 56594,49 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 року по справі № 815/3961/15 виправлено описку у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року. Другий абзац резолютивної частини постанови суду від 13 жовтня 2015 року по справі № 815/3961/15 викладено в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060804/2015/000005/2 від 20 березня 2015 року, прийняте Одеською митницею ДФС».

Після цього позивач повторно звернувся до Одеської митниці з приводу повернення надміру сплачених митних платежів із заявою вих. №326/365 від 14.06.2016 року (вх. № 4488/10-29 від 15.06.2016 року) з додатками: копія постанови суду та ухвали про виправлення описки, копія ЕМД, платіжних доручень з відміткою банку, довідка про відсутність податкової заборгованості.

За результатом опрацювання вказаного листа, відповідач повідомив позивача листом № 2463/10/15-70-19-01 від 13.07.2016 року, що скасування судом рішення про коригування митної вартості свідчить про нечинність такого рішення з моменту його прийняття, у звязку з чим процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів залишається незавершеною. Завершення такої процедури має бути здійснено з урахуванням рішення суду, а висновок про наявність надмірної сплати до бюджету податків та про їх розмір зроблено в залежності від результатів контролю за правильністю визначення митної вартості товарів. Такий висновок може бути зроблений шляхом проведення процедур та застосування форм контролю, передбачених Митним кодексом України.

Відповідно до змісту частин 1-4 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Пунктом 8 вказаної статті визначено, що повернення не здійснюється якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень та в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

В свою чергу, відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобовязань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються ДПІ у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області, від 13.06.2016 року № 602, у позивача податковий борг відсутній.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Пунктом 1.2 Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, затвердженого наказом Міністерством фінансів України, Державної митної служби України від 24.01.2006р. № 25/44, визначено, що надміру сплачені митні та інші платежі це сума коштів, що з різних причин внесена понад розмір, установлений законодавством.

При цьому, митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статися помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів. Важливо, що в основі таких дій не було умисних протиправних дій суб'єктів правовідносин, діяльність яких пов'язана із визначенням і справлянням митних платежів.

Відповідно до п.3.4. вказаного Порядку повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, що зараховані на депозитні рахунки митних органів 3734, здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України № 618 від 20.05.2007 року.

За змістом пункту 2 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, цей Порядок на виконання вимог статті 43 Податкового кодексу України визначає процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364 (далі за текстом - Порядок), для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів, зокрема, для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку.

До заяви додаються: аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Керівник або заступник керівника митного органу на підставі результатів перевірки, в разі її проведення, підписує висновок про повернення, реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України - пакет документів на повернення коштів. Пакет документів на повернення коштів передається до загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Відповідно до пункту 7 розділу III Порядку № 618 висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Згідно із пунктом 11 розділу III Порядку № 618 за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Отже, з наведених вище норм вбачається, що платник податків у наданий законодавством строк (1095 днів) має право звернутися до контролюючого органу із заявою про повернення помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів. Митний орган, в свою чергу, зобов'язаний перевірити обґрунтованість повернення заявлених сум та підготувати або висновок про повернення, або письмову обґрунтовану відповідь про відсутність підстав для повернення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем дотримано вищевказані вимоги щодо надання до митниці заяви про повернення надмірно сплачених коштів в порядку, передбаченому Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як переплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Вказані положення кореспондуються з п.п. 5, 7, 8 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, №1146 від 15.12.2015 року, відповідно до яких повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку, яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

- висновок на повернення такої суми (її частини) за формує згідно з додатком 1 до цього Порядку;

- два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюдж етам та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевим бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку (п. 11 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань).

З вищезазначених норм законодавства вбачається, що підставою для повернення органом казначейства платникам податків надміру сплачених сум є висновок митного органу про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів.

Окрім того, згідно з ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

У разі, якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надмірно сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (справа № 21-207а14), від 24 березня 2015 року (справа № 21-3а15), від 16 лютого 2016 року (справа № 21-343а14), від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14), від 12 листопада 2014 року (справи №№ 21-268а14, 21-391а14), від 25 листопада 2014 року (справа № 21-338а14) та в силу вимог статті 244-2 КАС України має бути врахований судами при постановленні судових рішень для забезпечення єдності судової практики.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у наведених вище постановах, при розгляді даної справи.

Судом встановлено, що на момент розгляду даної справи Одеською митницею ДФС висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області щодо надмірно сплачених сум митних платежів, які підлягають поверненню з бюджету на користь позивача, не подано.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність проведення перевірки, оскільки чинним законодавством не визначено обовязковості проведення документальної перевірки, адже перевірка призначається «за потреби» (п. 4 Порядку № 618), але ж в даному випадку судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено протиправність коригування митної вартості товару відповідачем, а тому заявлена декларантом митна вартість визнається автоматично відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.345 Митного кодексу України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст.351 Митного кодексу України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Частиною 2 цієї статті визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Згідно з ч.3 ст.351 Митного кодексу України, документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

При цьому, відповідач не надав до суду доказів призначення та/або проведення такої перевірки з часу набрання законної сили судовим рішенням по справі № 815/3961/15, що свідчить про бездіяльність відповідача щодо не складання висновку про повернення позивачу надмірно сплачених коштів.

Єдиною підставою для перевірки відповідач зазначає незавершеність митного контролю через скасування рішення про коригування митної вартсоті товарів та ст. 345 МКУ, проте митне оформлення завершене, що підтверджується електонним повідомленням митниці.

Таким чином, незважаючи на наявність судового рішення, яке набрало законної сили, та, яким скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 500060804/2015/000005/2 від 20.03.2015 року, Одеська митниця ДФС не виконала процедурних обовязків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеними вище Порядком повернення та Порядком взаємодії та безпідставно відмовила у задоволенні заяви ТОВ ІПГ Майстер про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Відмовляючи у поверненні позивачу надмірно сплаченого платежу, митний орган фактично позбавляє позивача права користування та розпорядження своєю власністю, що фактично є втручанням публічних органів державної влади у майнові права.

Крім того, відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу, яка спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіння своїм майном, також зобов'язує державу вживати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності.

Втручання у майнові права є незаконним, з огляду на цілі статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, кошти, які підлягають поверненню позивачу, за наявністю відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, довідки про відсутність заборгованості з податків та зборів, заяви позивача, Товариству з обмеженою відповідальністю ІПГ Майстер безпідставно не сплачені.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ ІПГ Майстер є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує, що зазначення у позовних вимогах про повернення митних платежів (ПДВ) на загальну суму 56594,49 грн. фактично є опискою, яка не має впливати на захист порушеного права позивача, оскільки зі змісту позову є очевидним, що 56594,49 грн. - є загальною сумою усіх митних платежів, що підлягають поверненню, до складу яких входять: ввізне мито - 14893,29 грн., додатковий імпортний збір - 7446,64 грн. та ПДВ - 34254,56 грн.

Також суд враховує доводи позивача про те, що рахунок платника у системі електронного адміністрування відкривається платнику податку казначейством автоматично на підставі реєстру платників податку, який ДФС надсилає казначейству. В свою чергу, казначество надсилає ДСФ повідомлення про відкриття електронного рахунка у день відкриття рахунку (п.п. 4, 5, 6 Порядку електронного адміністрування ПДВ, затвердженого постановою КМ України № 569 від 16.10.2014 року). Отже, вказаний електронний рахунок відомий митниці (як органу доходів і зборів, в силу ст. 546 МК України) та казначейству, тому його не зазначення не перешкоджає підготовці та направленню митницею висновку про повернення коштів до казначейства.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Щодо заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.1 рішення Конституційного суду України у справі № 1-4/2015 від 31.03.2015 року по справі № 1-4/2015, Україну проголошено правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України). Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005).

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163 названого Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Так, у справі Шмалько проти України Європейський суд з прав людини рішенням від 20.07.2004 року № 60750/00 у п.43 цього Рішення визначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 р., Reports of Judgments and Decisions 1997-II, с. 510, п. 40).

Відповідно до п.55 Рішення ЄСПЛ 20.07.2004 року № 60750/00, суд нагадує свою прецедентну практику, відповідно до якої відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його/її користь, становить втручання у гарантоване йому статтею 1 Протоколу N 1 право на мирне володіння своїм майном (див., серед іншого, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява N 59498/00, п. 40, ECHR 2002-III; "Ясіунєнє проти Литви" від 6 березня 2003 р., заява N 41510/98, п. 45).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини" "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню, у звязку з чим суд вважає за необхідне встановити відповідачу 30-денний строк для подання відповідного висновку до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області з моменту набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163, 267 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ІПГ Майстер - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці ДФС, що полягає у непідготовці та неподанні у визначений нормативно-правовими актами строк до органів Державної казначейської служби України Висновку про повернення надміру сплачених ТОВ «ІПГ «Майстер» (65025, м. Одеса, 19 км. Старокиївської дороги, буд. 4; ) до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 56594,49 грн.

Зобовязати Одеську митницю ДФС підготувати висновок про повернення на рахунок ТОВ «ІПГ «Майстер» у ПАТ «ПУМБ» р/р № НОМЕР_1 у м. Київ, МФО 334851 (65025, м. Одеса, 19 км. Старокиївської дороги, буд. 4; ) надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 56594,49 грн. та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А; ).

Стягнути судові витрати у сумі 2756 грн. (дві тисячі сімсот пятдесят шість гривень) з Одеської митниці ДФС () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ ІПГ Майстер ().

Зобов'язати Одеську митницю ДФС подати у 30-денний строк з моменту набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Андрухів