Справа № 703/6814/14-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 703/6814/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р., Петрика І.Й., Сорочко Є.О. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Управління Державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при настанні стійкої втрати професійної працездатності, передбаченої ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» та постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007р. «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» та стягнути з відповідача 66 018,31 грн. одноразової грошової допомоги.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області щодо недоплати ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з настанням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зобов'язано Управління Державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області здійснити перерахунок та виплату суми одноразової грошової допомоги ОСОБА_5 у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007р. «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» з урахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення та з врахуванням отриманої суми одноразової грошової допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 грудня 2015 року скасовано постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 травня 2014 року наказом Управління Державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області № 48 о/с-пр позивач був звільнений в запас за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

28 травня 2014 року ОСОБА_5 встановлена ІІ група інвалідності, яка настала внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 30.05.2014р. серії 10 ААВ № 851854.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 29.04.2014р. серії 10 ААА № 012357, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_5 у відсотках складає 75%.

Згідно грошового атестату від 25 червня 2014 року № 14, посадовий оклад ОСОБА_5 становить 922 грн., оклад за спеціальним званням - 130 грн., за вислугу років - 368,20 грн.

17 вересня 2014 року позивачу було перераховано одноразову грошову допомогу в розмірі 51 127,20 грн.

Платіжним дорученням від 17.04.2014р. № 1069 позивачу перераховано в установі банку у повному обсязі одноразову грошову допомогу в сумі 51 127,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально - виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-IV, на осіб рядового і начальницького складу кримінально - виконавчої служби поширюються дія ст.ст. 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально - виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Постанова №707), пунктом 2 якої визначено, що одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі чотирирічного грошового забезпечення інвалідам II групи.

За змістом пункту 3 Постанови №707, розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності.

До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством.

З наведеного вбачається, що Постановою №707 визначено перелік складових, які можуть включатись при розрахунку грошової допомоги, проте колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що до такого розрахунку не можуть бути включені складові, які не включались до грошового забезпечення під час служби. Тобто, якщо у період служби працівник не отримував один із зазначених складових, то такий складовий не може входити і до розрахунку грошової допомоги.

Зокрема, Указом Президента України № 926/96 від 04.10.1996р. було впроваджено виплати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ щомісячні надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років).

Проте, відповідно до Указу Президента України № 1234 від 18.12.2007 «Про внесення змін до Указу Президента України від 14 квітня 1999 року N 379 та визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України», Указ Президента України №926/96 від 04.10.1996р. втратив чинність.

Тобто, надбавка в розмірі 100 % грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) нараховувалась у період по 31.12.2007р. і в подальшому до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не включалась та не виплачувалась.

Згідно грошового атестату від 25 червня 2014 року № 14, грошове забезпечення позивача складалося з посадового окладу (922 грн.), окладу за спеціальним званням (130 грн.) та надбавки за вислугу років (368,20 грн.) (Т.1 а.с.220).

З наведеного вбачається, що до складу грошового забезпечення позивача не входила надбавка в розмірі 100 % грошового забезпечення, що виключає можливість її включення до складу грошового утримання при визначені розміру одноразової грошової допомоги визначеної Постановою №707.

Отже, доводи позивача, що при визначенні складу його грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги повинно бути включено щомісячну надбавку в розмірі 100 % грошового забезпечення, є помилковими.

Обговорюючи питання стосовно заявлених позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з відповідача на його користь банківської послуги в розмірі 511 грн. 27 коп. - 1% від перерахованої позивачу одноразової грошової допомоги, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 3 п. 7 Порядку виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області під час перерахунку одноразової грошової допомоги в розмірі 51 127,20 грн. на рахунок ОСОБА_5, керувалось абз. 3 п. 7 Порядку, згідно із наданою позивачем довідкою про банківські реквізити на платіжну картку в ТВБВ 10023/0391 філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Таким чином, Управління Державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області в частині позовних вимог щодо стягнення з цієї установи на користь позивача банківської послуги в розмірі 511,27 грн. є неналежним відповідачем.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Петрик І.Й. Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено 28.10.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Сорочко Є.О.

Петрик І.Й.