Справа № 279/5588/14-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/28060/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Гончар Л.Я.
Шведа Е.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі № 279/5588/14-а за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Коростенської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Виконавчого комітету Коростенської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Коростенської міської ради, в якому, з урахування уточнень позовних вимог, просив визнати неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Коростенської міської ради стосовно не проведення приватизації квартири АДРЕСА_1, та зобов'язати відповідача видати йому свідоцтво про право власності на зазначену квартиру.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відмова відповідача у не проведенні приватизації квартири за вищевказаною адресою з огляду на аварійність будинку є незаконною, оскільки такий висновок відповідача ґрунтується на неправдивій інформації, оскільки рішенням Коростенського міськрайонного суду від 27.03.2006 року у справі 2п-160/2006 на підставі експертизи встановлено, що технічний стан будинку задовільний, елементи будинку придатні до експлуатації, квартира обвалом не загрожує, проживання в квартирі та її експлуатація можливі.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 14.08.1987 року постійно проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, є наймачем цієї квартири. Будинок №8 належить до об'єктів державного житлового фонду та перебуває на балансі Коростенської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради № 111 від 19.04.1995 року житловий будинок по АДРЕСА_1, процент зносу якого становить 81, 2 %, визнано аварійним. Вказане рішення не скасоване, не змінене та на даний час є чинним.

У зв'язку з визнанням будинку аварійним позивачу було виділено інше житло, в яке позивач переселитись відмовився.

У червні 2014 року позивач звернувся до міського голови м. Коростень із заявою про проведення приватизації квартири АДРЕСА_1, однак отримав відмову, у зв'язку із тим, що вказаний будинок є аварійним, а тому у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизації не підлягає.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність відмови відповідача у приватизації квартири АДРЕСА_1, враховуючи положення ч.2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та той факт, що будинок №8 на даний час рахується аварійним.

Крім того, розглядаючи справу суди всіх інстанцій виходили з того, що вирішуваний спір належить до адміністративної юрисдикції. Проте, із цим висновком погодитися не можна з огляду на нижченаведене.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільно-процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо, зокрема, захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до статті 9 Житлового кодексу УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Таким чином, право на приватизацію квартири в будинку є одним із житлових прав громадян, що виникають із житлових правовідносин, для яких законом встановлено окремий порядок розгляду спорів.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 157, 222, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року скасувати, а провадження в адміністративній справі - закрити.

Роз'яснити позивачеві його право на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: