Справа № 525/458/16-а
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/458/16-а
Номер провадження 2-а/525/18/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Гавриш О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача Большачкової Н.В.,

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Голови Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійної вимоги по справі - Відділ Держгеокадастру в Великобагачанському районі Полтавської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

В травні 2016 року позивач ОСОБА_7 звернувся в суд з адміністративним позовом до голови Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Большачкової Н.В., просив суд визнати неправомірною бездіяльність голови сільської ради щодо підписання акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання в Технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та зобов'язати голову Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області підписати зазначені документи.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що є власником земельної ділянки площею 1,0140 гектара, згідно Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 16 квітня 2003 року, який було видано на підставі рішення 8 позачергової сесії 4 скликання Степанівської сільської ради народних депутатів від 27 березня 2003 року, місцезнаходженням земельної ділянки є територія Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Землю було передано для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,2500 гектара та ведення особистого селянського господарства - 0,7640 гектара. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,2500 гектара знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З метою приведення Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 16 квітня 2003 року, щодо земельної ділянки площею 1,0140 гектара, яка знаходиться на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, до норм існуючого законодавства, позивач замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, суміжні землекористувачі відмовилися від погодження меж земельної ділянки шляхом підписання Акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання, хоча, як зазначає позивач, спір щодо меж відсутній. Враховуючи отриману відмову позивач звернувся до сесії Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області із заявою про надання дозволу сільському голові поставити підпис в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), щодо земельної ділянки площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також в Акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, додавши до заяви необхідні додатки. Рішенням п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15 лютого 2016 року, надано сільському голові Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, Большачковій Ніні Віталіївні, право підпису погодження меж та акта прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1. Однак, як зазначає позивач, сільський голова Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, ОСОБА_8 ухиляється від підписання зазначених документів, а тому позивач просить суд визнати неправомірною бездіяльність сільського голови щодо не підписання зазначених документів та зобов'язати сільського голову підписати: 1) Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); 2) Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Представник позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позові.

Відповідач - Голова Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, ОСОБА_8, вважала позов таким, що задоволенню не підлягає. В своїх поясненнях вказувала на фактичне існування спору між суміжними власниками земельних ділянок, що підтверджується відсутністю їхніх підписів у Акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Крім того, зазначала, що рішенням сесії Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області їй дійсно надано право підпису в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), щодо земельної ділянки площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, але позивач по справі дану технічну документацію до сільської ради не надавав, хоча приносив дану документацію до неї на прийом, але вимагав поставити підпис у визначених саме ним позивачем місцях не надаючи даних документів для ознайомлення та перевірки.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійної вимоги - Відділ Держгеокадастру в Великобагачанському районі Полтавської області, у своїх поясненнях наданих до суду зазначав, що земельна ділянка, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної власності позивачеві по справі ОСОБА_7, на підставі державного акта, на сьогоднішній день кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався. Заперечень проти заявленого позову не подала.

Третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги - ОСОБА_3, та його представник за довіреністю ОСОБА_6, вважали позов таким, що не підлягає до задоволення. Представник третьої особи зазначав, що його довіритель є суміжним власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, тобто власником земельної ділянки за адресою: вулиця Леніна, 38, село Степанівка Великобагачанського району Полтавської області, що і зазначено в долученій до позову технічній документації наданій позивачем, як і в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, які його довіритель не підписав, так як не погоджується із визначеними межами земельної ділянки позивача і вважає їх такими, що порушують його права, як власника суміжної земельної ділянки. Вказував на недопустимість підписання сільським головою акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання замість власника чи користувача даної суміжної ділянки посилаючись на вимоги пункту 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за №391/17686 (із змінами і доповненнями), а саме: закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Представник вважав, що звернення з даним позовом в адміністративному порядку здійснено навмисно, з метою приховати існування спору між суміжними власниками земельних ділянок. Вказував на те, що позивачем не надано до позовної заяви доказів на підтвердження того, що позивач повідомляв до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є власниками суміжної земельної ділянки, про погодження меж земельної ділянки в натурі.

Треті особи, які не заявляють самостійної вимоги - ОСОБА_4, ОСОБА_5, вважали позов таким, що не підлягає до задоволення. Зазначили, що є власниками суміжної земельної ділянки, як і зазначено в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1. Підтримали доводи ОСОБА_3 та його представника. Вказували, що зазначені в технічній документації межі земельної ділянки порушують їх права, як власників суміжної земельної ділянки. Вважали неприпустимим підписання сільським головою акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання замість них, як власників суміжної земельної ділянки.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представників третіх осіб, третіх осіб, які не заявляють самостійної вимоги, допитавши свідків по справі, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,2500 гектара знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 16 квітня 2003 року, який було видано на підставі рішення 8 позачергової сесії 4 скликання Степанівської сільської ради народних депутатів від 27 березня 2003 року (а.с. 5, 6). Даний факт не заперечується, а ні відповідачем, а ні третіми особами по справі.

Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 16 квітня 2003 року містить план зовнішніх меж земельної ділянки (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_7 користуючись своїм правом подав до НВТОВ "Інтерагроцентр" заяву про виготовлення відповідної технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка знаходиться на території Степанівської сільської ради (а.с. 8-20).

Невід'ємною частиною технічної документації є: 1) Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 20); 2) Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 19).

Рішенням п'ятої позачергової сесії сьомого скликання Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 15 лютого 2016 року надано право підпису голові Степанівської сільської ради Большачковій Ніні Віталіївні акту погодження меж та акту прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою село Степанівка вулиця Леніна, 40 (а.с. 22).

17 березня 2016 року позивач звернувся із заявою до голови Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Большачкової Н.В., в якій зазначав, що дії щодо непідписання головою сільської ради відповідних актів є неправомірними, посилаючись на своє право, як власника та на рішення сесії від 15 лютого 2016 року (а.с. 23).

23 березня 2016 року відповідачем по справі на адресу позивача надіслано рекомендованим листом відповідь, в якій зазначається, що у зв'язку з тим, що заявником (позивачем по справі) не подано до сільської ради відповідні документи, а саме: відповідну технічну документацію, то про ухилення від виконання рішення сесії не може йти мови, та запропоновано заявнику подати документи до сільської ради (а.с. 40). Відповідь була отримана позивачем, згідно до рекомендованого повідомлення про вручення 24 березня 2016 року (а.с. 41). Підтвердження відправлення листа (а.с. 43).

Суміжними власниками земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які залучені судом у якості третіх осіб, які не заявляють самостійної вимоги, що підтверджується, як технічною документацією наданою стороною позивача (а.с. 8-20), так і відповідними правовстановлюючими документами наданими самими третіми особами (а.с. 94-100), даний факт не заперечується, а ні стороною позивача, а ні стороною відповідача, а ні іншою третьою особою. Даним особам належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,2500 гектара, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, і передана їм безоплатно у спільну часткову власність (1/3 частина, кожному), відповідно до рішення 21 сесії 5 скликання Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 30 січня 2009 року (а.с. 98), кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с. 17).

Суміжними до земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, є землі Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер відсутній (а.с. 17).

Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III (зі змінами та доповненнями), земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно до частини 1 статті 107 Земельного кодексу України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з того, що порядок підписання відповідних актів, а саме: 1) Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 20); 2) Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 19) визначається відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за №391/17686 (із змінами і доповненнями), яка затверджена відповідно до статей 106, 107 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III (зі змінами та доповненнями) та статей 14, 55 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року №858-IV

Дана інструкція не передбачає врегулювання ситуацій коли між суміжними власниками або користувачами виникає спір щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Судом же в судовому засіданні встановлено, що власники суміжної земельної ділянки, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є третіми особами по справі, які не заявляються самостійної вимоги, не підписали зазначених вище актів, які є невід'ємною частиною технічної документації, яка була замовлена позивачем, а саме: 1) Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 20); 2) Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 19), так як не погоджуються з встановленими межами земельної ділянки в натурі, вказуючи на наявність спору, що потребує вирішення по суті.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 12 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села, очолює виконавчий комітет відповідної сільської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вище зазначене, суд зазначає, що на сільського голову Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Большачкову Н.В., як на посадову особу місцевого самоврядування, рішенням п'ятої позачергової сесії сьомого скликання Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 15 лютого 2016 року надавалося право підпису щодо погодження меж тільки виключно щодо меж земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 із суміжною земельною ділянкою, яка належить Степанівській сільській раді Великобагачанського району Полтавської області (дивись відповідні графи: Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 20); Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 19), а також останнього підпису Акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що з огляду на розміщення реквізитів документу, вказує на те, що даний Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), сільським головою підписується тільки за обов'язкової наявності підписів усіх без виключення осіб, які зазначені в даному акті.

Відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за №391/17686, право підпису щодо погодження меж мають тільки власники/користувачі суміжних земельних ділянок, а тому сільський голова не наділений правом підпису погодження меж за інших власників/користувачів суміжних земельних ділянок.

Суд не приймає до уваги зауваження представника позивача, що на моменти підписання актів був відсутній спір щодо меж земельної ділянки з іншими суміжними власниками/користувачами, так як в самій позовній заяві зазначено, що заява про надання права підпису сільському голові подавалася позивачем на розгляд сесії сільської ради з огляду на те, що суміжні землекористувачі відмовилися від погодження меж земельної ділянки (позовна заява а.с 3, на звороті абзац 4).

Окрім зазначеного вище, суд констатує факт того, що в судовому засідання не знайшло свого підтвердження, твердження позивача, що документи, а саме: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-20), невід'ємною частиною якої є: 1) Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 20); 2) Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 19), взагалі не подавалися позивачем сільському голові для ознайомлення та підписання. Твердження відповідача про те, що зазначені вище документи не надавалися до сільської ради, що підтверджується письмовими доказами по справі (а.с. 40, 41, 43), стороною позивача не спростовано. Щодо зазначення представником позивача, що документи неодноразово надавалися сільському голові на особистих прийомах, то суд зазначає, що Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) підписується сільським головою тільки за обов'язкової наявності підписів усіх без виключення осіб, які зазначені в даному акті.

Додана ж до позовної заяви технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельною ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-20), а саме Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання та Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 19, 20), не містять підписів всіх без виключення осіб, власників/користувачів суміжних земельних ділянок, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що вказує на те, що навіть у разі подання даних документів сільському голові він не мав права їх підписувати в цілому, з огляду на те, що окрім погодження суміжних меж між землями сільської ради і даної земельної ділянки в його обов'язки входить перевірка наявності всіх умов для затвердження Акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), до складу яких входить перевірка того, чи всі суміжні власники/користувачі підписали даний акт.

Інші показання свідків та долучені до матеріалів справи письмові докази стороною позивача не спростовують висновків суду.

З огляду на вказану норму ст. 19 Конституції України і норми частини 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити лише ті дії, які він зобов'язаний здійснювати відповідно до Конституції чи законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Наведена норма вказує на те, що захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені права, свободи та інтереси особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За змістом ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами у справі порушення відповідачем прав, свобод та законних інтересів позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач надав достатньо доказів і обґрунтував на підставі норм законодавства правомірність свого рішення по відношенню до позивача.

Отже, на підставі встановлених судом обставин та наведених норм, суд дійшов висновку, що відповідач, не порушив прав позивача, тому позовні вимоги до відповідача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 6, 9-12, 17, 18, 69-71, 158-163 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_7 до Голови Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії сторонами.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлено 27.10.2016 року.

Суддя Ю.І. Ячало