Справа № 464/7399/16-а
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/7399/16-а
пр.№ 2-а/464/344/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.,

при секретарі судових засідань Бігун Ю.І.,

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання протиправними дії щодо відмови їй у відновленні виплати раніше призначеної за вислугою років пенсії з 01.06.2015 із зобов'язанням відновлення виплат раніше призначеної за вислугу років пенсії з 01.06.2015 відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/993 від 26.05.2016 про заробітну плату з розрахунку 90% середнього заробітку та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років згідно поданої довідки відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% середнього заробітку з 01 січня 2016 року без обмеження суми пенсійної виплати.

Обґрунтовує позов тим, що вона працює в органах прокуратури Львівської області -з 26.11.1990 по даний час. Упродовж указаного часу обіймала ряд прокурорсько-слідчих посад, в тому числі з 31.07.2008 начальника відділу підтримання державного обвинувачення в судах, а надалі у зв'язку зі змінами у структурі та штатному розписі прокуратури області, цю ж посаду у відділі організації участі прокурорів в суді та підтримання державного обвинувачення в суді, а в подальшому посаду начальника управління підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури Львівської області. З 07.12.2010 позивач перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, а на даний час перебуває в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова як працюючий пенсіонер, одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. З 01.04.2015 відповідач припинив виплату пенсії, тому 30.05.2016 вона звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Львівської області про заробітну плату від 26.05.2016 №18/993 з розрахунку 90%, а 09.06.2016 - щодо відновлення їй виплати відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2010 року). Натомість, листом від 31.05.2016 їй відмовлено в задоволенні заяви з покликанням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015. Оскільки вказаним Законом скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з 01.06.2015 пенсії працівникам прокуратури в порядку, передбаченому Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а призначені пенсії не перераховуються. Вважає такі дії відповідача протиправними, необґрунтованими та такими, що грубо порушують її права на соціальний захист та пенсійне забезпечення. При цьому, просить врахувати на недопустимість застосування нових положень закону, які погіршують її становище. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з аналогічних підстав, наведених в фабулі позову, просить задовольнити. Також просить поновити пропущений строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав вона дізналась у 2016 році при заповненні щорічної декларації про доходи.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова явку свого представника не забезпечив. Згідно письмових заперечень позов не визнають, мотивуючи тим, що 01.06.2015 згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 р. у зв'язку із неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних умовах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014, яка регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України. Вважає дії відповідача правомірними, оскільки позивач працює на посаді, яка підпадає під дію Закону №213- і виплата пенсії позивачу припинено правомірно. Крім того, зазначає, що призначення, перерахунок, поновлення виплати пенсії та зміна її виду здійснено відповідно до закону, чинного на час звернення за призначенням (перерахунком) відповідного виду пенсії. Також вказує, що невиплата призначеної пенсії є тимчасовим заходом. Просить відмовити в позові за необґрунтованістю, безпідставністю та такому, що поданий передчасно. Крім того, просить залишити позовні вимоги без розгляду за період з 01.06.2015 по 29.03.2016.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Встановлено, що позивач працює в прокуратурі Львівської області на посаді працівника прокуратури, обіймає посаду начальника управління підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури Львівської області.

З 07.12.2010 позивач перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова, на даний час перебуває в управлінні Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова як працюючий пенсіонер, одержувач пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Стаж вислуги років позивача становить більше 20 років.

Відповідно до ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2%, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 18 вказаної статті Закону передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

З`ясовано, що листом від 31.05.2016 №8934/03-16 управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова повідомило позивача про відмову у задоволенні її заяви про поновлення з 01.06.2015 виплати пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», мотивуючи тим, що позивач продовжує працювати в органах прокуратури, згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2016 в період роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії у порядку та умовах передбачених Законом України «Про прокуратуру», вона втратила право на отримання пенсії. Виплата буде поновлена після звільнення з місця роботи (а.с.11-12).

З листа від 31.05.2016 №8934/03-16 вбачається, що управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова відмовило позивачу у задоволенні її заяви про перерахунок пенсії, оскільки призначення, перерахунок, поновлення виплати пенсії та зміна її виду здійснюється відповідно до закону, чинного на час звернення за призначенням (перерахунку) відповідного виду пенсії. Оскільки положення Закону України «Про прокуратуру» щодо проведення перерахунків пенсії працівниками прокуратури втратили чинність, в органів Пенсійного фонду відсутні правові підстави для позитивного вирішення порушеного питання. (а.с.13-14).

Проте суд не погоджується з позицією відповідача, виходячи з наступного.

Встановлено, що положення ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», яким регулюються умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів неодноразово зазнавала законодавчих змін.

Аналізуючи зміни, судом береться до уваги, що усі вони передбачають певне звуження чи обмеження прав, встановлених нормами про пенсійне забезпечення до їх прийняття, і такі прийняті законодавчим органом уже після призначення позивачу пенсії.

Підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. А згідно ч. 18 цієї ж статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» не зазнали.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону №1789-ХІІ в часі, судом враховано, що згідно ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституцією України виокремлено певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, в тому числі і працівники прокуратури (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Наведене дає суду підстави вважати, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.06.2015 як особі, яка продовжує працювати на посаді працівника прокуратури та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру» звужує і обмежує права, встановлені нормами про пенсійне забезпечення до їх прийняття і були прийняті законодавчим органом уже після призначення позивачу пенсії. Тому позиція відповідача в частині припинення виплати пенсії не береться судом до уваги.

Крім того, суд вважає, що при перерахунку пенсії за вислугою років працівникам прокуратури також підлягає застосуванню норма, що визначає порядок перерахунку пенсії, яка діяла на момент призначення пенсії. При цьому підстави та порядок пенсії прокурорам регулюють частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали змін, змінилась лише нумерація частин цієї статті.

Таким чином, підстави для відмови у відновленні призначеної пенсії та у перерахунку відсутні, оскільки норма закону, на яку посилається відповідач, може застосовуватися лише до осіб, які звернулися із заявою про призначення пенсії після 01.06.2015, а не із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване статтями 22, 46, 58 Конституції України, статтею 14, статтею 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

У ч.1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, оскільки позивачу призначено пенсію до моменту внесення змін у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які звужують обсяг її прав на отримання пенсійного забезпечення, і в силу наведених законодавчих положень таке звуження прав не допускається, тому суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача відновити позивачу виплату пенсії та провести перерахунок розміру такої внаслідок збільшення грошового забезпечення із наведених підстав. Тому в цій частині позов слід задовольнити, визнати таку відмову протиправною, а відповідача зобов'язати поновити виплату пенсії з 01.06.2015.

Також слід визнати дії відповідача протиправними щодо відмови здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі її заяви від 30.05.2016 та зобов'язати відповідача здійснити такий перерахунок згідно зазначеної заяви у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу.

Строки звернення до суду підлягають поновленню, оскільки про порушення своїх прав вона дізналась на початку 2016 року при заповненні декларації про доходи за минулий рік, неодноразово зверталась за захистом свого порушеного права, в тому числі в Залізничний районний суд м.Львова. При цьому суд зважає на позицію Європейського Суду з прав людини у рішенні «Іліан проти Туреччини», яким визначено, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, оскільки залишення без розгляду справи фактично означає позбавлення права особи на судовий захист, який гарантований Конституцією.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що предметом спору в даній справі є правомірність дій щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугою років. В свою чергу, предметом доказування є обставини, які мають значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи те, що відмова відповідача у відновленні та у перерахунку позивачу була обґрунтована виключно відсутністю права на таку, а відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо відновлення та щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі її заяви від 30.05.2016, не оцінював надану позивачем довідку про розмір заробітної плати, не визначав нового розміру пенсії, не змінював відсотки середнього заробітку, з яких обраховувалася раніше призначена пенсія, не обмежував максимального розміру пенсії, яка підлягає виплаті ОСОБА_2, тому доказуванню в даному випадку підлягають виключно обставини, з якими пов'язана відмова позивачу у відновленні пенсії, а також у здійсненні перерахунку пенсії.

З огляду на дискреційні положення органу Пенсійного фонду щодо вчинення дій з перерахунку пенсії, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити дії із зазначенням конкретного відсотку середнього заробітку, з розрахунку якого має бути здійснено перерахунок пенсії позивачу, а також в частині незастосування максимального розміру пенсії є безпідставними, оскільки щодо згаданих питань відповідач на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав та жодного рішення не приймав. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 17, 18, 70, 71, 86, 158-163 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк звернення до суду.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо відмови ОСОБА_2 у відновленні виплати раніше призначеної за вислугою років пенсії з 01.06.2015.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова відновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної за вислугою років пенсію з 01.06.2015 відповідно до положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_2 пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, згідно поданої нею заяви від 30.05.2016.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, згідно поданої нею заяви від 30.05.2016, починаючи з 01 січня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1102 грн. 42 коп.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя О.Ю.Горбань