Справа № 816/1781/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1781/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько О.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко О.С.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області , третя особа: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_2 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_2В.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі по тексту - відповідач, ТУ ДСА), третя особа: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області (надалі по тексту - третя особа, ГУ ДКСУ в Полтавській області), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нездійснення нарахування та не здійснення виплати судді Козельщинського районного суду Полтавської області щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків, з урахуванням індексації, з 01 вересня по 30 вересня 2016 року;

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, з урахуванням індексації, з 01 вересня по 30 вересня 2016 року;

- допустити негайне виконання рішення в частині нарахування та виплати щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків, з урахуванням індексації, у межах стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем протиправно обмежено право судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенка А.В. на доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 01 вересня 2016 року по 30 вересня 2016 року. Зазначав, що право на отримання вказаної доплати відповідно до вимог частини п'ятої статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" позивач набув 30 жовтня 2013 року, та не втратив такого права в зв'язку з прийняттям Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", згідно якого щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу виплачується суддям, які мають стаж роботи більше трьох років.

Позивач у судове засідання не з'явився, в прохальній частині позиву просив розглянути справу за його відсутності /а.с. 6,81/.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у відмовити у задоволенні позовних вимог. В письмових запереченнях зазначав, що при призначенні позивача 18.10.2013 на посаду судді Лисичанського міського суду Луганської області, потім при переведенні на посаду судді Козельщинського районного суду Полтавської області йому була встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за наявності стажу роботи до 5 років відповідно до частини 5 статті 129 Закону України Про судоустрій та статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 у редакції на момент видачі наказу. Однак частиною 5 статті 133 Закону України Про судоустрій та статус суддів у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд № 192-VІІІ від 12.02.2015, який набрав чинності 28.03.2015, встановлено нові розміри щомісячної доплати за вислугу років, зокрема, за наявності стажу роботи більше 3 років 15 відсотків.

Окрім того, відповідач зазначив, що посилання позивача в обґрунтування свої позовних вимог на рішення Ради суддів України № 73 від 22 липня 2015 року є недоречним, оскільки, виходячи зі змісту самого рішення Ради суддів України, зокрема, його резолютивної частини, це рішення носить рекомендаційний характер, а отже не є обов'язковим до виконання.

Також відповідно до листа ДСА України № 11-5615/15 від 26 березня 2015 року з 01 квітня 2015 року суддівська винагорода судді, який здійснює правосуддя, має нараховуватися та виплачуватися відповідно до статті 133 Закону України Про судоустрій та статус суддів (у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд № 192-VІІІ від 12.02.2015). Окрім того, надані роз'яснення щодо виплати щомісячної доплати за вислугу років, а саме судді, стаж роботи яких складає менше трьох років з 28.03.2015 не будуть мати права на отримання щомісячної доплати за вислугу років, а оскільки на момент набрання чинності Закону України Про забезпечення права на справедливий суд позивач не мав зазначеного 3-річного стажу роботи на посаді судді, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

ГУ ДКС України у Полтавській області явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, про розгляд справи повідомлене належним чином, надали до суду клопотання про розгляд справи без участі представника управління /а.с. 34,53/.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 18 жовтня 2013 року № 571/2013 ОСОБА_2 призначено на посаду судді Лисичанського міського суду Луганської області /а.с. 10-14/.

Наказом в.о. голови Лисичанського міського суду Луганської області від 30 жовтня 2013 року № 7 позивача зараховано до штату суду із посадовим окладом згідно штатного розпису, крім того встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, як такому, що має стаж роботи на посаді судді станом на 30 жовтня 2013 року 0 років 0 місяців 0 днів /а.с. 15/.

Указом Президента України від 14 лютого 2015 року № 81/2015 "Про переведення суддів" ОСОБА_2, переведено на посаду судді Козельщинського районного суду Полтавської області /а.с. 16-19/.

Наказом голови Козельщинського районного суду Полтавської області від 06 березня 2015 року № 03-ос.с позивача призначено в порядку переведення у межах п'ятирічного строку на посаду судді Козельщинського районного суду Полтавської області з 06 березня 2015 року з окладом згідно штатного розпису. Також встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 06 березня 2015 року, в зв'язку з наявністю стажу роботи станом на 06 березня 2015 року 01 рік 04 місяці 07 днів /а.с. 63/.

Наказом в.о. голови Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2015 року № 04-ос.с "Про встановлення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років" відповідно до пункту 5 статті 133 та статті 135 Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" припинено позивачу виплату щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28 квітня 2015 року, в зв'язку з наявністю стажу роботи станом на 28 квітня 2016 року 1 рік 4 місяці 29 днів /а.с. 62/.

Наказом голови Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 серпня 2015 року № 10-ос.с "Щодо встановлення ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років" відповідно до статті 22 Конституції України та Рішення Ради суддів України від 22 липня 2015 року № 73 скасовано наказ Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2015 року № 04-ос.с в частині припинення ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28 квітня 2015 року, та встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 19 серпня 2015 року /а.с. 64/.

22 квітня 2016 року ОСОБА_2 направив відповідачу заяву із вимогою виплатити заборгованість із вказаної щомісячної доплати та подальше її нарахування /а.с. 76/.

Листом від 13 травня 2016 року № 05-403/1126 позивач отримав відповідь від відповідача, в якому зазначено, що частиною першою статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в новій редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами України /а.с. 26/.

Згідно копії розрахункового листа за липень 2016 року вбачається, що протягом вересня 2016 року позивачу не було нараховано та виплачено доплату за вислугу років з розрахунку 15 відсотків посадового окладу /а.с. 29,77/.

Вважаючи свої права порушеними та з метою їх відновлення ОСОБА_2 звернувся за захистом з відповідним позовом до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, питання судоустрою і статусу професійних суддів в Україні регулює та встановлює Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

28 березня 2015 року набув чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено у новій редакції.

Відповідно до приписів статті 133 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Згідно з абзацом першим частини п'ятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

На час призначення позивача на посаду судді діяла редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка передбачала виплату суддям щомісячної доплати за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу (частина п'ята статті 129).

Спірним у даній справі є питання обмеження прав позивача у отриманні з дня набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", доплати за вислугу років в розмірі 15 відсотків посадового окладу, яку він отримував до набрання чинності вказаним законом.

Відповідно до положень частини другої статті 127 Конституції України та статті 53 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" обмеженням щодо реалізації особою, яка є суддею, гарантованих Конституцією України прав, є зокрема відсутність права обіймати будь-які інші, крім посади судді, оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої. Також, суддя не має права поєднувати свою діяльність із підприємницькою або адвокатською, не може належати до політичної партії чи професійної спілки, виявляти прихильність до них, брати участь у політичних акціях, мітингах, страйках. Відповідно держава встановлює для суддів компенсаційні трудові гарантії, а також гарантує достатній рівень соціального забезпечення.

Враховуючи зазначене, частиною п'ятою статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, зокрема встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків - за наявності стажу роботи до 5 років.

Верховною Радою України 12 лютого 2015 року прийнято Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29 березня 2015 року. Вказаним Законом встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків лише за наявності стажу роботи на посаді судді більше 3 років.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 липня 2015 року № 192-VIІІ, не містять положення стосовно збереження за суддями, які на момент набрання ним чинності мали стаж роботи на посаді судді менше 3 років, щомісячної доплати за вислугу років, яку вони отримували відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом (Закон № 192-VIІІ).

Частиною шостою статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Пунктом 2 рішення Ради суддів України від 22 липня 2015 року № 73 визначено, що судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаним законом, право на отримання такої щомісячної доплати не втратили, а тому мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді у 3 роки.

Пунктом 3 рішення, рекомендовано головам всіх судів України привести накази про щомісячну доплату за вислугу років суддів у відповідність до частини третьої статті 22, частини першої статті 58 Конституції України, Законів України "Про статус суддів", "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакції на час набуття такого права та набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Згідно частини шостою статті 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" рішення Ради суддів України, прийняті в межах визначених цим Законом повноважень, є обов'язковими для всіх органів суддівського самоврядування.

Згідно частини першою статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Відповідно до Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, останні у свої діяльності керуються, зокрема, рішеннями Ради суддів України.

Таким чином, відмова суб'єкта владних повноважень виконувати вимоги Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є такою, що порушує принцип самостійності та незалежності судді, оскільки незалежність судді забезпечується: зокрема належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Отже, на підставі викладеного, судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаним законом, право на отримання такої щомісячної доплати не втрачають, та мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді до 3-х років.

Враховуючи встановлені обставини справи, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача в частині протиправності бездіяльності відповідача та порушеного права щодо невиплати щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків з 01 вересня 2016 року по 30 вересня 2016 року є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування та виплати щомісячної доплати за вислугу років з урахуванням індексації, то вимога задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року № 1282- XІІ (надалі по тексту - Закону України № 1282- XІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною 5 статті 2 Закону України № 1282- XІІ індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частиною 5 статті 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що надбавка за вислугу років нараховується у процентному відношенні, виходячи з посадового окладу.

Так індексації підлягає заробітна плата у межах прожиткового мінімуму. А тому нарахована складова частина заробітної плати (доплата за вислугу років) у разі вже проведеної індексації заробітної плати, не може бути проіндексована.

Як пояснив представник відповідача та згідно із розрахунковим листом ОСОБА_2 у вересні 2016 року індексація заробітної плати не проводилися, так як індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України № 1282- XІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 103 відсотка.

Згідно з інформацією Державної служби статистики України індекс споживчих цін у вересні 2016 року становить 101,8 відсотка.

Таким чином, оскільки заробітна плата у вересні 2016 року не індексувалася, то вимога в частині нарахування та виплати за вислугу років з урахуванням індексації задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про допуск постанови суду до негайного виконання, суд дійшов такого висновку.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про допуск постанови до негайного виконання в частині нарахування та виплати ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків з 01 вересня 2016 року по 30 вересня 2016 року.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 159-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області , третя особа: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нездійснення нарахування та не здійснення виплати судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенку Андрію Вікторовичу щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків з 01 вересня по 30 вересня 2016 року;

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків з 01 вересня по 30 вересня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову в частині нарахування та виплати ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків з 01 вересня по 30 вересня 2016 року допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько