Справа № 805/3100/16-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 р. Справа №805/3100/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10-00

Донецький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Маковецькій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області

про визнання дій посадових осіб незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області з позовом, в якому просив суд (з урахуванням позовних вимог в останній редакції):

- визнати дії посадових осіб відповідача незаконними;

- зобов'язати посадових осіб відповідача надати позивачу відповідь на його лист з вимогою компенсувати матеріальні витрати, які позивач зазнав в результаті незаконних дій співробітників даного відділу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 липня 2016 року позивачем направлено до відповідача лист з вимогою компенсувати йому матеріальні витрати, яких ОСОБА_1 зазнав в результаті незаконних дій співробітників відділу. Слов'янським відділом поліції лист позивача отримано 22 липня 2016 року. Станом на час звернення до суду в порушення ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР ОСОБА_1 не отримав відповіді на свій лист на підставі чого просить суд задовольнити позов (а.с. 3-4).

Позивач до суду не з'явився, у заяві, яка надійшла на електронну адресу суду 8 вересня 2016 року, просив суд розглянути справу без його участі (а.с. 11).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у заяві, яка надійшла на електрону адресу суду 19 жовтня 2016 року, просив розглянути справу у письмовому провадженні (а.с. 38).

Також судом отримано пояснення відповідача, в яких зазначено заступне.

22 липня 2016 року до відділу надійшло звернення позивача від 9 липня 2016 року про надання інформації щодо номеру та дати зведення розшукових справ за розшуком деяких осіб, яке згідно журналів ведення звернень громадян було зареєстровано за вх. Ж-5/303/01-2016. Після отримання копії позову ОСОБА_1 в ході вивчення матеріалів по даній адміністративній справі було з'ясовано, що разом із вказаним вище зверненням позивача в одному конверті до Слов'янського відділу поліції було направлено також і звернення ОСОБА_1 від 17 липня 2016 року, в якому останній просив компенсувати кошти, які він зазнав на надання юридичних послуг. Під час процедури з'ясування обставин щодо не розгляду вказаної заяви позивача було встановлено, що працівниками відділу ця заява не була розглянута у зв'язку тим, що випадково була сприйнята посадовими особами Слов'янського відділу поліції як додаток до його заяви про надання інформації щодо номеру та дати зведення розшукових справ. Після виявлення зазначеного 10 жовтня 2016 року начальникові Слов'янського відділу поліції було подано доповідну записку із висновками щодо доцільності зареєструвати звернення позивача щодо компенсування коштів, які ОСОБА_1 витратив на отримання юридичних послуг, - у встановленому законодавством порядку та здійснити всебічний його розгляд. Також у поясненнях зазначено, що розгляд спірного звернення позивача триває (а.с. 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за можливе провести судове засідання без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

При вирішенні зазначеної справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

7 липня 2016 року судом отримано клопотання позивача, в якому він просив суд витребувати з відповідача лист ОСОБА_1 з вимогою компенсувати йому матеріальні витрати, які він зазнав в результаті незаконних дій співробітників відділу, направлений останньому поштою 18 липня 2016 року (а.с. 5).

Ухвалами суду від 12 вересня 2016 року та 12 жовтня 2016 року зобов'язано Слов'янський відділ поліції ГУНП в Донецькій області надати суду в разі заперечень проти позову - письмові заперечення та докази на підтвердження цих заперечень; оригінал або належним чином засвідчену копію листа позивача від 18 липня 2016 року; повідомити суд дату отримання відповідачем вказаного листа позивача та дату надання відповідачем відповіді на цей лист, а також оригінали або належним чином засвідченні копії доказів на підтвердження зазначеного або повідомити про причини ненадання позивачу такої відповіді (а.с. 13, 32-33).

На виконання ухвал суду відповідачем надано суду пояснення з приводу витребуваних в ухвалах суду доказів, при цьому оригіналу спірної заяви позивача суду не надано, а додані до пояснень копія доповідної записки спеціаліста Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Довбиш В.М. від 10 жовтня 2016 року, та спірного звернення позивача від 17 липня 2016 року про компенсування йому коштів, які він витратив на оплату юридичних послуг, не засвідчені належним чином (а.с. 37-39).

Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Враховуючи наведене вище суд вирішує справу на підставі наявних доказів із врахуванням приписів ч. 3 ст. 72 КАС України.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

18 липня 2016 року позивачем направлено відповідачу поштою в одному конверті звернення від 9 липня 2016 року про надання інформації щодо номеру та дати зведення розшукових справ за розшуком деяких осіб та звернення (заяву) від 17 липня 2016 року із вимогою компенсувати ОСОБА_1 матеріальні витрати, які він зазнав в результаті незаконних дій співробітників відділу; дані звернення отримано відділом 22 липня 2016 року (а.с. 3, 5, 36, 37). З матеріалів справи вбачається, що звернення ОСОБА_1 від 17 липня 2016 року стосується компенсування йому витрат, які останній зазнав у зв'язку із оплатою юридичних послуг при зверненні до Слов'янського міськрайонного суду із позовом до Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (а.с. 36, 37).

Як встановлено судом, зокрема, на підставі пояснень представника Слов'янського відділу поліції, відповіді на звернення ОСОБА_1 від 17 липня 2016 року про компенсування йому матеріальних витрат, витрачених на юридичні послуги, станом на час розгляду даної справи відповідачем не надано (а.с. 36).

Відповідно до доповідної записки спеціаліста Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Довбиш В.М. від 10 жовтня 2016 року, наданої начальнику цього відділу Альошину С.А. та затвердженою резолюцією останнього від 12 жовтня 2016 року - «до виконання», в ході вивчення матеріалів по даній адміністративній справі (№ 805/3100/16-а) було виявлено, що 22 липня 2016 року до відділу надійшло звернення позивача від 9 липня 2016 року про надання інформації щодо номеру та дати зведення розшукових справ за розшуком деяких осіб та звернення (заява) від 17 липня 2016 року про компенсування йому витрат, які останній зазнав у зв'язку із оплатою юридичних послуг. При цьому, звернення ОСОБА_1 про надання інформації щодо номеру та дати зведення розшукових справ за розшуком деяких осіб було зареєстровано в журналі ведення звернень громадян за вх. Ж-5/303/01-2016. Звернення позивача від 17 липня 2016 року про компенсування коштів, які він витратив на оплату юридичних послуг, станом на сьогоднішній день не розглянуто. Також у доповідній записці Довбиш В.М. зазначено, що вона вважає за доцільне зареєструвати вказане звернення від 17 липня 2016 року у встановленому законодавством порядку та здійснити його всебічний розгляд (а.с. 37).

Як вбачається з пояснень відповідача, отриманих на електрону адресу суду 19 жовтня 2016 року, розгляд звернення ОСОБА_1 про компенсування йому витрат, які останній зазнав у зв'язку із оплатою юридичних послуг, станом на час розгляду даної адміністративної справи триває, тобто, відповідь на це звернення не надана (а.с. 36).

Не погодившись із тривалим неотримання відповіді на вказане звернення позивач звернувся до суду із даним позовом.

При прийняті рішення у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР (тут і далі - у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Так, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (ч. 3 вказаної статті).

Таким чином, лист (звернення) позивача від 17 липня 2016 року щодо компенсації йому певних витрат - є зверненням, розгляд якого має відбуватись відповідно до приписів Закону України «Про звернення громадян».

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Як встановлено у пп. 42 п. 4 Положення про Національну поліцію затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Національної поліції, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління.

Згідно з п. 5 цього Положення Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах.

Таким чином, до повноважень органів поліції належить розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Національної поліції, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління.

Відповідачем в ході розгляду справи не заперечувалось, що звернення ОСОБА_1 стосується саме таких питань.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами, що визначено ст. 3 Закону № 580-VIII.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 червня 2016 року № 503 затверджено Інструкцію з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України (далі - Інструкція № 503), яка розроблена відповідно до Типового Положення про структурний підрозділ з контролю апарату міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2003 року № 2037, Типової Інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242, Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ «Загальний порядок здійснення контролю за виконанням контрольних документів» Інструкції № 503 при надходженні до органу чи підрозділу поліції документ першочергово реєструється підрозділом документального забезпечення відповідного органу чи підрозділу поліції та не пізніше наступного дня після реєстрації (а стосовно документа термінового характеру - негайно) подається до керівництва відповідного органу чи підрозділу, яке визначає виконавців, встановлює строки виконання документа та необхідність здійснення контролю. Резолюція на документі складається з таких елементів: прізвище та ініціали виконавця (виконавців), зміст доручення (конкретні дії щодо виконання документа), термін виконання, особистий підпис керівника, дата. У тексті резолюції може бути зазначений строк виконання, при цьому він повинен визначатися з урахуванням термінів, визначених у документі, але не порушуючи вимог нормативно-правових актів, що встановлюють строки виконання відповідних документів.

Відповідно до п. 2 глави 3 «Реєстрація документів» розділу ІІІ «Організація документообігу та виконання документів» Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Міністерство юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 (відповідно до яких розроблена Інструкція № 503) під час реєстрації документів в установі необхідно дотримуватися, зокрема, таких вимог: документи реєструються незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення (абз. 2); документи реєструються лише один раз (вхідні - у день надходження або не пізніше наступного робочого дня (якщо документ надійшов у неробочий час), створювані - у день підписання або затвердження) (абз. 4); звернення громадян реєструються окремо (абз. 17).

Таким чином, документ, що надійшов до органу поліції, незалежно від способу його доставки, підлягає реєстрації у день надходження до установи. Суд звертає увагу, що кожне звернення громадян реєструються окремо - в тому числі і у випадку, якщо в одному конверті надійшло більш ніж одне звернення. Крім цього, не пізніше наступного дня після реєстрації такого звернення підрозділом документального забезпечення відповідного органу чи підрозділу поліції звернення громадян, що надходять до органів поліції (а стосовно документа термінового характеру - негайно) звернення подається до керівництва відповідного органу чи підрозділу, яке визначає виконавців, встановлює строки виконання документа та необхідність здійснення контролю. Разом із цим, при визначенні строків розгляду звернення мають бути дотримані вимоги нормативно-правових актів, що встановлюють строки виконання відповідних документів.

При цьому суд зауважує, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів (ч. 1).

З матеріалів справи вбачається, що отримавши 22 липня 2016 року звернення позивача від 17 липня 2016 року (надіслане останнім відповідачу поштою 18 липня 2016 року), відповідачем не було здійснено його своєчасну реєстрацію та, відповідно, не було подано, як вимагає чинне законодавство, не пізніше наступного дня після реєстрації керівництву, яким, в свою чергу, не було визначено виконавців та не встановлено строки розгляду звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Проаналізувавши наведене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідачем допущено неправомірну бездіяльність щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 липня 2016 року щодо компенсування йому певних витрат.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій саме посадових осіб Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області незаконними; зобов'язання посадових осіб Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області надати позивачу відповідь на його лист з вимогою компенсувати матеріальні витрати, які позивач зазнав в результаті незаконних дій співробітників даного відділу, - суд зазначає наступне.

Як вбачається з п. 9 ч. 1 ст. 3 КАС України відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Тобто, коло відповідачів у адміністративній справі має бути визначено певним конкретним переліком осіб, до яких звернено позовні вимоги.

Як вбачається з адміністративного позову, відповідачем у даній справі ОСОБА_1 визначив Слов'янський відділ поліції ГУНП в Донецькій області, який є належним відповідачем у даній справі і від імені якого мала бути надана відповідь позивачу на спірне звернення.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 цього Кодексу у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності саме відповідача - Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області - щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 липня 2016 року про компенсування йому матеріальних витрат, які останній зазнав у зв'язку із оплатою юридичних послуг та зобов'язати зазначений орган владних повноважень надати ОСОБА_1 відповідь на його звернення від 17 липня 2016 року надати позивачу відповідь на вказане звернення.

Керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 69-72, ст. 86, ст. 122 - 154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про визнання дій посадових осіб незаконними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 17 липня 2016 року щодо компенсування йому матеріальних витрат, які він зазнав у зв'язку із оплатою юридичних послуг.

Зобов'язати Слов'янський відділ поліції ГУНП в Донецькій області надати ОСОБА_1 відповідь на його звернення від 17 липня 2016 року щодо компенсування йому матеріальних витрат, які він зазнав у зв'язку із оплатою юридичних послуг.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та підписаний 25 жовтня 2016 року.

Суддя Волгіна Н.П.