Справа № 310/6396/16-а
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/6396/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........Дністрян О.М.,

при секретарі…………..…Буюклинській К.О.,

за участю представника позивача - адвоката Волкова І.М., представника відповідача - Бобрової С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання протиправними відмов у призначенні допомоги при народженні дитини та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання протиправними відмов у призначенні допомоги при народженні дитини та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 липня 2014 року у відділі реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в АРК вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6. Від даного шлюбу в закладі охорони здоров'я Автономної Республіки Крим "Сімферопольський клінічний пологовий будинок" ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_7. В зв'язку з тим, що у відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» видане відділом реєстрації народження м.Сімферополя свідоцтво про народження дитини є недійсним, адже видане незаконним органом, створеним на тимчасово окупованій території України, з метою державної реєстрації народження дитини, а також реєстрації її місця проживання та призначення допомоги при народженні дитини - 15 березня 2016 року вона разом з донькою приїхала до м.Бердянська Запорізької області. При цьому, одразу ж, 15.03.2016 року звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську з заявою про реєстрацію народження доньки, отримала у них відповідь № 43/03-06-160 від 15.03.2016р., якою їй було відмовлено у здійсненні державної реєстрації народження дитини та роз'яснено право на звернення до суду з заявою про встановлення факту її народження. Після чого, того ж дня. а саме, 15.03.2016 року вона звернулась до УПтСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради з заявою про призначення їй допомоги при народженні дитини, але в прийомі документів їй було відмовлено, в зв'язку з відсутністю свідоцтва про народження дитини за встановленою чинним законодавством України формою. Внаслідок чого, вона була вимушена направити заяву про призначення мені допомоги при народженні дитини від 15.03.2015 року разом з доданими до неї документами цінним листом поштою, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком про оплату поштового відправлення та рекомендованим повідомленням про його вручення. Наступного дня вона звернулась до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про встановлення факту народження дитини, яка була задоволена рішенням суду від 22.03.2016 року, після чого 23.03.2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську було складено відповідний актовий запис № 04 та видане свідоцтво про народження доньки та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. 26.03.2016р. Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області за її зареєстрованим місцем проживання (АДРЕСА_1) було зареєстровано місце проживання доньки і того ж дня отримано листа з відмовою УПтСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 22.03.2016 року № К-140 у призначенні їй допомоги при народженні дитини, після чого 29.03.2016 року вона повторно звернулась до відповідача з заявою про призначення їй допомоги при народженні дитини, додавши до заяви документи, що підтверджують своєчасність звернення з заявою про призначення вказаної допомоги, а саме, копію опису вкладення до поштового відправлення, квитанцію про оплату поштового відправлення та повідомлення про його вручення, а також весь необхідний для призначення допомоги пакет документів: свідоцтво про народження дитини; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження; домову книгу з відміткою про реєстрацію місця проживання дитини; довідку про склад родини; паспорт громадянина України та картки платника податків. Але, з листа отриманого мною поштою 04.04.2016 року вона отримала повідомлення відповідача від 01.04.2016р. про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини, де було зазначено, що згідно Постанови КМУ № 1751 від 27.01.2001 р. (п.12) допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, а згідно (п.43) документи необхідні для призначення подаються особисто. Також позивачка зазначила, що вважає відмови відповідача від 22.03.2016 року та 01.04.2016 року у призначенні їй допомоги при народженні дитини протиправними, оскільки вона звернулась до них з заявою про призначення допомоги своєчасно, а саме - 15.03.2016 року, тобто за один день до спливу 12 місячного терміну, що підтверджується актом опису вкладення до цінного листа, квитанцію про оплату поштового відправлення та повідомлення про його вручення, згідно якого УПтСЗН отримало її заяву про призначення дорпомоги при народженні дитини 16.03.2016 року, при цьому, весь пакет документів, а саме: свідоцтво про народження дитини, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, домову книгу з відміткою про реєстрацію місця проживання дитини, довідку про склад родини, паспорт громадянина України та картки платника податків були надані їй відповідальній особі відповідача особисто, що підтверджується відривним талоном від 29.03.2016 року. Крім того позивачка зазначила, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою. Просила суд визнати протиправними відмови Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 22.03.2016 року та 01.04.2016 року у призначенні їй допомоги при народженні дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області призначити їй та здійснити виплату державної допомоги при народженні дитини.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Волков І.М. (договір про надання правової допомоги від 14.03.2016р.) - заявлені вимоги та доводи позовної заяви підтримав в повному обсязі, крім того пояснив, що позивачка особисто з'явилася до УПСЗН 15 березня 2016 року, за день до сплину 12-ти місячного строку для подачі заяви про призначення їй допомоги при народженні дитини, але там була черга і працівники управління пояснили їй, що необхідно отримати талон для того, щоб попасти до працівника, який займається цим питанням. Тому вона в цей же день - 15.03.2016р. - самостійно особисто свою заяву про призначення допомоги при народженні дитини на бланку встановленого зразку, який вона взяла в управлінні, з її особистим підписом направила на адресу відповідача поштою, цінним листом. Це відправлення було отримано УПСЗН 16.03.2016р., а 17.03.2016р. вже була від них відмова. Коли вона вдруге звернулася 28.03.2016р., то їй знову запропонували взяти талон на інший день, але тоді він вже супроводжував позивачку і вони змогли попасти на прийом до заступника начальника управління без талону. Також представник позивача зазначив, що вважає відмови відповідача протиправними, такими що порушують права дитини, оскільки позивачка своєчасно 15.03.2016р. звернулася до відповідача особисто, але через перепони створені в УПСЗН - не передбачені законодавством записи та прийом по талонам, щоб здати свої документи спеціалісту - не змогла здати свою заяву, тому особисто відправила її поштою. Якби не були створені перешкоди, то вона могла б здати в УПСЗН свою заяву та документи ще 15.03.2016р., за день до сплину 12-ти місячного строку, їй би визначили ще час, щоб вона могла додатково надати інші потрібні документи.

Представник відповідача - Боброва С.А. (довіреність № 68 від 05.01.2016р.) -позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що 17.03.2016р. була зареєстрована заява позивачки, яка надійшла в управління 16.03.2016р. поштою та до заяви було надано свідоцтво про народження дитини, видане на тимчасово окупованій території України в Криму, яке є недійсним та не створює ніяких правових наслідків. Вдруге позивачка звернулася до них вже особисто, але з пропуском 12-ти місячного терміну. Якби позивачка звернулася до них особисто, то їй було б надано термін тривалістю 1 місяць для надання потрібних документів відповідно до п.44 Порядку № 1751 від 27.12.2001р.). За таких обставин вважає, що їх відмови є обґрунтованими та не суперечуть діючому законодавству. Поивачка сама не вжила заходів, щоб своєчасно звернутися до управління за призначенням допомоги при народженні дитини, вина пропуску строку полягає на неї. Крім того зазначила, що у них в управлінні зареєстровано понад 20 тисяч осіб, які отримують субсидії, а також 7 тисяч громадян, які перемістилися з тимчасово окупованої території, тому їх працівники фізично не в змозі їх прийняти, через це було вирішено питання про талонну систему, при якій особа може прийти записатися та отримати талон на визначений день до потрібного спеціаліста, без попередньої реєстрації не можна попасти до спеціаліста.

Крім того, відповідачем у судове засідання надано письмові заперечення від 20.09.2016р., в яких зазначено, що Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради не визнає позов повністю, вважає його необґрунтованим, оскільки 17.03.2016р. від позивача поштою надійшла заява про призначення допомоги при народженні на дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в м. Сімферополь, та було надано копію свідоцтва про народження дитини, яке видане на тимчасово окупованій території України в Криму, тому було відмовлено в призначенні державної допомоги при народження, про що її було повідомлено листом від 22.03.2016р. за № 3577. Позивачка вдруге звернувся до них із заявою про призначення допомоги при народженні 29.03.2016р. з пропуском 12 місячного строку з моменту народження дитини. 01.04.2016р. за вих № 4204 її було повідомлено про відмову у призначенні допомоги при народженні у зв'язку з пропуском строку звернення. Вважають, що відповідач діяв у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством України, вимоги позивача не можуть бути задоволені, так як вони не ґрунтуються і не відповідають вимогам чинного законодавства України. Просили відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, є громадянкою України та зареєстрована в АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Сімферополь Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією України, позивачка народила дитинину - ОСОБА_7 (свідоцтво про народження, видане 23.03.2016р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області).

15.03.2016р. позивачка ОСОБА_5 через поштове відділення № 18 «Укрпошта» в м.Бердянську цінним листом з повідомленням особисто надіслала на адресу відповідача звернення щодо призначення їй державної допомоги при народженні дитини, яке було отримано відповідачем 16 березня 2016р. (а.с.15-17).

22.03.2016р. позивачці ОСОБА_5 було відмовлено у призначенні державної допомоги при народженні дитини та роз'яснено, що відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001р. № 1751 підставою для призначення зазначеної допомоги є необхідний комплект документів, які подаються особою, яка претендую на призначення допомоги особисто, а не шляхом направлення поштою. Також зазначили, що не має правових підстав для призначення такої допомоги згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження, виданих на окупованій території (відповідь за № 3577 від 22.03.2016р.).

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Згідно ст.ст. 3, 46 Конституції України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до визначення, що міститься в ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Частиною 1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

В силу вимог ч.1 ст.13 зазначеного Закону з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та іншими законами України.

Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

В силу вимог ст.6 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини, подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

П. 11 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 передбачено, що для призначення допомоги при народженні дитини органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подаються такі документи:

1) заява одного з батьків (опікуна), що складається за формою, затвердженою Мінпраці;

2) копія свідоцтва про народження дитини;

3) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини для виплати допомоги у зв'язку з народженням дитини, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану, або довідка для призначення допомоги при народженні дитини, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад.

Пунктом 12 цього Порядку також визначено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Відповідно до п. 15 Порядку одному з батьків дитини (опікуну) допомога при народженні дитини призначається і виплачується органами праці та соціального захисту населення за місцем їх реєстрації.

Згідно п. 16 Порядку покриття витрат на виплату допомоги при народженні дитини (в тому числі військовослужбовцям) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Згідно з п. 43 вищезазначеного Порядку документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, особисто. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення зазначеної допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин (догляд за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років тощо) не може особисто зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Також п.44 цього Порядку встановлено, що у разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви.

Відповідно цих вимог закону судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5 мала право на призначення допомоги при народженні дитини, така допомога мала бути призначена на підставі її письмового звернення не пізніше 12 місяців з моменту народження дитини, тобто по 16 березня 2016 року включно. Причому законодавцем конкретно не вказано яким саме чином громадянин має звернутись із письмовою заявою про призначення такої допомоги особисто, направити її поштою чи у будь-який інший спосіб, обов'язковою умовою є те, що така особиста заява має бути письмовою і подана в строк.

Крім того, п.2.5 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги» №345 від 19.09.2006 року передбачено, що якщо заява та документи надсилаються поштою, днем подання вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення.

Тобто, виходячи з вимог даного нормативного акту, допускається надіслання заяв про призначення державної соціальної допомоги, у тому числі і при народженні дитини, поштою.

З матеріалів справи, наданих як позивачкою так і представником відповідача документів встановлено, що 15.03.2016 року, в передбачений ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» строк, позивачкою ОСОБА_5 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області поштовим зв'язком було надіслано її особисте письмове звернення щодо призначення державної допомоги при народженні дитини, яке було отримане відповідачем 16.03.2016р.

Суд вважає, що ОСОБА_5 не мала іншої об'єктивної можливості особисто звернутися до відповідача для призначення допомоги при народженні дитини, ніж самостійно направити на адресу відповідача заяву з необхідними додатками, поштою. Однак, позивачка вчинила всі залежні від неї дії, які свідчать про її волевиявлення щодо отримання допомоги в порядку, передбаченому Законом.

Відповідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1). на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2). з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3). обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4). безсторонньо (неупереджено); 5). добросовісно; 6). розсудливо; 7). з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усім формам дискримінації; 8). пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9). з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10). своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів в суді правомірність своєї відмови від 22.03.2016р. позивачці ОСОБА_5 в призначенні допомоги при народженні дитини, тому позов в цій частині підлягає задоволенню та відповідача слід зобов'язати призначити та виплатити цю допомогу позивачці за її зверненням від 15.03.2016р.

Щодо позовних вимог про визнання відмови відповідача від 01.04.2016р. на повторне звернення позивачки від 29.03.2016р., суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вдруге позивачка звернулася вже після спливу встановленого строку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10-11, 71, 86, 94, 100, 160-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 22.03.2016 року у призначенні ОСОБА_5 допомоги при народженні дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області призначити та здійснити виплату ОСОБА_5 допомоги при народженні дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за її заявою від 15 березня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М.Дністрян