Справа № 824/538/16-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/538/16-а

12 год.18 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Козлової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернівецької області про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправними дії прокуратури Чернівецької області щодо не нарахування та невиплати заробітної плати за період з 15.07.2015 р. по 30.11.2015 р. включно, відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", стягнути заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 15.07.2015 р. по 30.11.2015 р. включно у зв'язку із скороченням чисельності прокурорів в сумі 78541,09 грн. та вихідну допомогу в сумі 19566,80 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наказом прокурора Чернівецької області №1188-к від 14.12.2015 р. її звільнено із органів прокуратури за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

На думку позивача, за період з 15.07.2015 р. по 30.11.2015 р. включно розмір заробітної плати повинен був нараховуватися і виплачуватися відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", чого відповідачем не було зроблено. На вимогу провести перерахунок заробітної плати відповідно до вимог ст. 81 Закону прокуратурою Чернівецької області було відмовлено позивачу з посиланням на те, що кошторисом доходів та видатків прокуратури області на 2015 рік не передбачено виплати заробітної плати в розмірах відповідних до вимог ст. 81 Закону.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач неправомірно нараховував та виплачував їй заробітну плату за вказаний період у розмірі, що не відповідає розміру заробітної плати, встановленому Законом України "Про прокуратуру".

Відповідач не погоджуючись із позовними вимогами надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що заробітна плата прокурора відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з 1 липня 2015 р. складала 10 мінімальних заробітних плат. Однак, п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" визначено, що норми і положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" визначено, що видатки, пов'язані з реалізацією її положень, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури.

Зважаючи на обмежені фінансові ресурси державного бюджету у 2015 р. нарахування та виплата заробітної плати позивачу здійснювалась згідно штатного розпису, враховуючи можливості бюджету, встановлені кошторисом на поточний рік та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. №505, якою затверджено розмір посадового окладу позивача на рівні 1379 гривень.

Крім того, відповідач зазначив, що прокуратура Чернівецької області не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості Державного бюджету України здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу, яка нарахована на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений нормами чинного законодавства.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей із трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 04 березня 2002 р. по 14 грудня 2015 р. працювала в органах прокуратури, з яких: з 04.03.2002 р. на посаді помічника прокурора Новоселицького району, з 01.12.2011 р. призначена на посаду старшого помічника прокурора Новоселицького району, з 12.06.2012 р. у зв'язку із змінами в структурі та штатному розписі призначена на посаду старшого прокурора прокуратури Новоселицького району.

Наказом прокурора Чернівецької області №1188/к від 14.12.2015 р. позивача звільнено з посади старшого прокурора прокуратури Новоселицького району та з органів прокуратури Чернівецької області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" у зв'язку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується розрахунковими листками, в період часу з 01 липня 2015 р. по 18 грудня 2015 р. заробітна плата нараховувалася та виплачувалася позивачу виходячи з посадового окладу у розмірі, який визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. №505, на рівні 1379 гривень. (а.с. 37).

Відповідно до розрахунку заборгованості по заробітній платі наданого позивачем їй нарахована заробітна плата за період з липня по листопад 2016 року становила 38078,74 грн. (а.с. 6).

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до прокуратури Чернівецької області із заявою про нарахування та виплату заборгованості по заробітній платі, за липень-грудень 2015 р. відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням індексу інфляції.

Розглянувши звернення позивача, відповідач листом від 08.06.2016 р. №11/1822вих16 повідомив, що кошторисом доходів та видатків прокуратури Чернівецької області на 2015 рік не передбачено виплати заробітної плати в розмірах відповідно до вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру". Прокуратура Чернівецької області не наділена правом самостійно, без відповідної фінансової можливості, збільшувати видатки з Державного бюджету України (а.с. 12).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно з частиною третьою статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

За правилами ст. 89 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, статті 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Схема посадових окладів працівників органів прокуратури закріплена Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 763 (далі - постанова № 505).

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем в спірний період заробітна плата позивачу нараховувалась виходячи з розміру посадового окладу визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Оскільки Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 505 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників органів прокуратури, не внесено, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень статті 81 Закону «№ 1697-VII не передбачено, тому прокуратура Чернівецької області не мала правових підстав для нарахування та виплати позивачу заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

На підставі зазначеного вище, суд звертає увагу позивача, що наразі відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості (збільшення видатків з Державного бюджету України), здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж передбачено Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Наведене в сукупності свідчить, що застосування відповідачем норм і положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів, згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" є правомірним.

Крім того, суд погоджується із твердженням відповідача щодо відсутності правових підстав для перерахунку позивачу заробітної плати, оскільки ОСОБА_1 не була призначена та не працювала прокурором місцевої прокуратури, а була звільнена з посади прокурора прокуратури Новоселицького району. З моменту набрання чинності положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" позивач, як працівник районної прокуратури продовжувала виконувати свої повноваження відповідно до п. 1-1 Перехідних положень вказаного Закону, однак до складу працівників новоутворених місцевих прокуратур не увійшла. Таким чином, суд вважає, що зазначене додатково свідчить про необґрунтованість позовних вимог щодо необхідності перерахунку заробітної плати ОСОБА_1.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість своїх дій, а тому, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Крім того, оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до частини 2 статті 94 КАС України стягненню з позивача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 01 листопада 2016 р.