Справа № 161/8034/16-а 2-а/161/481/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Справа № 876/5565/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_2, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у страві про адміністративне правопорушення ПС2 № 844170 від 19.06.2016 року про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить постанову суду скасувати і прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом при винесені постанови не враховано, що його вини у вчиненні правопорушення немає, оскільки при русі вважав, що дотримується Правил дорожнього руху.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду скасуванню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було винесену постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 844170, з якої вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 33 пп. 5.17.1, Правил дорожнього руху, зокрема за недотримання вимог дорожнього знаку, що встановлює напрямок руху по смугах.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову виходив з того, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності правомірно, постанова винесена уповноваженою на те особою, з дотриманням норм чинного законодавства; доказів, які могли б спростувати факт вчинення адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, вважає їх такими, що зроблені без врахування принципу, передбаченого ч.2 ст. 71 КАСУ України щодо доведення відповідачем правомірності свого рішення у випадку, якщо він заперечує позов.

Апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 8.1, 8.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила) визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин в їх сукупності.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1В визнає факт порушення ним дорожнього знаку 5. 17.1 (напрямок руху по смугах). Однак, покликається на те, що дорожнього знаку не бачив під час руху. Про те, що такий дорожній знак існує, дізнався лише під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції дана обставина залишена поза увагою, не зясовано, чи дійсно така обставина мала місце.

З матеріалів справи апеляційний судом не встановлено, що відповідачем була спростована та обставина, що під час руху дорожній знак міг бути закритим для водія ОСОБА_1В іншими транспортними засобами, а тому непомітним для нього.

Таким чином, відповідачем всупереч вимогам ст. 71 КАС не доведено, що дорожній знак (5.17.1) був добре видимим для водія ОСОБА_1 і він мав можливість виконати його вимоги, а тому неможливо встановити наявність вини ОСОБА_1В у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи (а.с.а.с. 6,8,10) дорожній знак (5.17.1.) не був продубльований, ні на роздільній смузі, ні над проїзною частиною, ні з протилежного боку проїзної частини, а тому підстав вважати, що водій його бачив, немає.

Виходячи з наведеного, вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а отже, відсутній склад адміністративного правопорушення, тому слід скасувати постанову як незаконну.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено з матеріалів справи, при винесенні постанови інспектор не дав належної оцінки і не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення, не прийняв до уваги усі пояснення водія ОСОБА_1 щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив :

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2016 року у справі № 161/8034/16-а скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_2 ПС 2 № 844170 від 19.06.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 24.10.2016 року