Справа № 2а-7651/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 липня 2011 року № 2а-7651/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. розглянувши адміністративну справу в письмовому

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
до третя особа Відділення примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Відкрите акціонерне товариство «Готель Лучеськ»
про скасування постанови від 24.03.2011 року

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», звернувся до Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування Постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.03.2011 року в частині накладення арешту та оголошення заборони відчуження на майно, що перебуває в іпотеці АТ «Дельта Банк», а саме земельну ділянку площею 0,2858 га, кадастровий номер №0:22:113:0045, з цільовим призначенням для обслуговування автостоянки, що розміщена за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 1; звільнити заставлене майно, а саме земельну ділянку площею 0,2858 га, кадастровий номер №0:22:113:0045, з цільовим призначенням для обслуговування автостоянки, що розміщена за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 1 з під арешту.

Позовні вимоги ґрунтувались на тому, що державний виконавець своїми діями незаконно наклав арешт на майно Позивача, яке знаходиться в іпотеці.

Відповідач до суду не зявився, заперечень проти позовних вимог не надав, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Третя особа до суду не зявилася, заперечень проти позовних вимог не надала, хоча була належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 20.08.2007 р. між ТОВ «Український промисловий банк»та ВАТ «Готель Лучеськ»був укладений кредитний договір №48/К-07 (в національній валюті) з наступними змінами та доповненнями, згідно з яким ОСОБА_1 надав Позичальнику кредит у грошовій формі на суму 1 000 000,00 грн., процентна ставка 19,5; річних, строк дії кредитного договору встановлений з 20.08.2007 року по 19.08.2012 року.

У відповідності до ст.ст. 572-593 ЦК України та Закону України «Про іпотеку»в рахунок забезпечення виконання вказаного кредитного зобовязання між сторонами було укладено Іпотечний договір № 48/Zкіп-07 від 20.08.2007 року, що діє з наступними змінами та доповненнями, згідно з яким предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,2858 га, кадастровий номер №0:22:113:0045, з цільовим призначенням для обслуговування автостоянки, що розміщена за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 1 та належить ВАТ «Готель Лучеськ»на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №277439, виданого Луцькою міською радою 03.05.2007 р., акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №50, витяг з бази даних автоматичної системи ведення державного земельного кадастру серії ААА №240595 від 16.08.2007 р.

Вищезазначений договір посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу 20.08.2007 р., зареєстрований в реєстрі за №1814, 1815/27, встановлює заборону відчуження зазначеного в договорі майна до припинення договору іпотеки.

Між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк»та Національним ОСОБА_2 України було укладено 30.06.2010 року договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк»на користь АТ «Дельта Банк». Відповідно до п. 4.1 даного договору, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_3 передає (відпускає) ОСОБА_2 права вимоги за кредиторами та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_1 замінює ОСОБА_3, як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях.

Згідно з п. 4.2 вищезазначеного Договору, внаслідок передачі ОСОБА_3 ОСОБА_2 прав вимоги до боржників, ОСОБА_2 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_3) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Факт відступлення права вимагати АТ «Дельта Банк»підтверджується Витягом з Договору про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк»на користь АТ «Дельта Банк», Витягом з Додатку №2 до Договору про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк»на користь АТ «Дельта Банк»та копією акту приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ від 16.09.2010 р.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що АТ «Дельта Банк»є правонаступником ТОВ «Укрпромбанк».

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно ч. 7. ст. 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

У відповідності до ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження на підставі Наказу Господарського суду Волинської області № 02/36-2, стягувач ВАТ КБ «Кредобанк».

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 24.03.2011 р. винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У відповідності до ст.11 вищезазначеного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

В матеріалах справи міститься підтвердження того, що право на заставлене майно виникло раніше у ТОВ «Укрпромбанк»(правонаступник АТ «Дельта Банк»), ніж винесення рішення суду на користь ВАТ КБ «Кредобанк».

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Крім того, в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за договором кредиту №48/К-07 від 20.08.2007 ПРАТ «Готель «Лучеськ»перед ПАТ «Дельта Банк».

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

З аналізу норм законодавства та матеріалів справи, суд вважає, що Постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.03.2011 року в частині накладення арешту та оголошення заборони відчуження на майно, що перебуває в іпотеці АТ «Дельта Банк», а саме земельну ділянку площею 0,2858 га, кадастровий номер №0:22:113:0045, з цільовим призначенням для обслуговування автостоянки, що розміщена за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 1 підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати Постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.03.2011 року в частині накладення арешту та оголошення заборони відчуження на майно, що перебуває в іпотеці АТ «Дельта Банк», а саме земельну ділянку площею 0,2858 га, кадастровий номер №0:22:113:0045, з цільовим призначенням для обслуговування автостоянки, що розміщена за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 1.

3. Звільнити заставлене майно, а саме, земельну ділянку площею 0,2858 га, кадастровий номер №0:22:113:0045, з цільовим призначенням для обслуговування автостоянки, що розміщена за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 1 з під арешту .

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення. Дана скарга подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук