Справа № 804/2258/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 жовтня 2016 р. Справа № 804/2258/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (відповідач-1), Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради (відповідач-2), треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування означеного позову зазначалося, що державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Москаленко О.В. було проведено державну реєстрацію права спільної сумісної власності 13/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на підставі дубліката свідоцтва про право власності від 29.07.2013р., виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради. Разом з тим, дії реєстратора щодо проведення реєстрації вищевказаного нерухомого майна є протиправними, оскільки державним реєстратором не було враховано той факт, що одноособовим власником 13/25 частини спірного будинку є ОСОБА_1 відповідно до рішення про реєстрацію права власності від 16.02.2006р.

Представники сторін та третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд:

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Москаленко Олени Володимирівни № 5510243 від 03.09.2013р. про державну реєстрацію права власності: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_4, виданий 29.12.1997р. Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській обл.., країна громадянства: Україна. ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_5, виданий 12.04.2012р. Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській обл.., країна громадянства: Україна. ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, свідоцтво про народження, серія та номер: НОМЕР_6, виданий 04.08.1998р., Відділом ^реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., країна громадянства: Україна. Адреса: АДРЕСА_1 на 13/25 частин житлового будинку, об'єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 04), за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 120,8 кв.м. площею 71,8 кв.м. (номер запису про право власності 2339542 від 13.08.2013р.);

- зобов'язати Реєстраційну службу Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_7, виданий 29.12.1997р. Баглійським РВ Дніпро дзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській обл., країна громадянства: Україна. ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_5, виданий 12.04.2012р. Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській обл., країна громадянства: Україна. ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, свідоцтво про народження, серія та номер: НОМЕР_6, виданий 04.08.1998р., Відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., країна громадянства: Україна. Адреса: АДРЕСА_1 на 13/25 частин житлового будинку, об'єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 04), за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 120,8 кв.м., житловою площею 71,8 кв.м. (номер запису про право власності 2339542 від 13.08.2013р.)

З огляду на наведене, даний спір носить приватно-правовий характер, оскільки позивачем фактично ставиться питання про визнання за ним права власності на 13/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими та втрачають ознаки публічно-правового спору, оскільки по суті позивач доводить своє право на нерухоме майно та вимагає усунути обставини, що перешкоджають реалізації права власності на спірне майно.

Отже, в даному випадку має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "ОСОБА_7 v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За таких обставин, провадження у справі, що розглядається, підлягає закриттю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 14.06.2016р. у справі №21-41а16.

З приписів ч.2 ст.161 КАС України вбачається, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 3 ст. 157 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі.

При цьому, керуючись приписами п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне повернути позивачеві сплачений ним судовий збір за подання даного адміністративного позову у сумі 1102,40грн.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Провадження в адміністративній справі №804/2258/16 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачу, що з означеними позовними вимогами він може звернутися в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення цих ж осіб до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі не допускається.

Повернути ОСОБА_1 АДРЕСА_1) сплачену відповідно до квитанцій від 20.04.2016р. №1195 та від 17.05.2016р. №0.0.552898206.1 суму судового збору у загальному розмірі 1102,40грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та у строки, визначені ст. 186 КАС України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Турова