Справа № 819/1507/15
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 р. Справа № 876/9112/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколін В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Підволочиському районі на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.08.2015 року у справі за позовом Управління пенсійного фонду України в Підволочиському районі до Відкрите акціонерне товариство "Новосільський ремонтно-механічний завод" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА :

Управління пенсійного фонду України в Підволочиському районі 02.06.2015року звернулось до адміністративного суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Новосільський ремонтно-механічний завод" про стягнення 203 грн. 05 коп. заборгованості за період з 01.01.15 р. по 26.05.2015 року фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, посилаючись на те, що добровільно погасити вказану суму відповідач відмовляється.

Оскаржуваною постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.08.2015 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. В своїх вимогах покликається на заборгованості за період з 01.01.15 р. по 26.05.2015 року фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, посилаючись на те, що добровільно погасити вказану суму відповідач відмовляється.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не навів положень чинного законодавства, які б дозволяли органам Пенсійного фонду змінювати призначення платежу, самостійно визначеного платником. При цьому суд не бере до уваги посилання позивача на положення частини п'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", оскільки вона втратила чинність з 01.01.2011 року згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування " від 08.07.2010 року N 2464-VI. Таким чином, у позивача відсутні повноваження щодо зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником у платіжному дорученні про сплату коштів на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. Відповідач спростував доводи адміністративного позову, надав докази про сплату коштів на відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.01.15 р. по 26.05.2015 року, а тому, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Відкрите акціонерне товариство "Новосільський ремонтно-механічний завод" зареєстроване, як юридична особа 26.02.1992 року та взято на облік в УПФУ в Підволочиському районі платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зобов'язаний відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

УПФУ в Підволочиському районі проведено та направлено ВАТ "Новосільський ремонтно-механічний завод" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсій пенсіонеру ОСОБА_1 за квітень - травень 2015 р. призначеної відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ".

Зокрема на думку позивача відповідачем несвоєчасно сплачено до ПФУ суми по відшкодуванню пільгових пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв'язку із чим за відповідачем за період з 01.01.15 р. по 26.05.2015 року рахується заборгованість в сумі 203 грн. 05 коп. фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Судом встановлено, що ВАТ "Новосілківський ремонтно - механічний завод" 09 квітня 2015 року сплатив заборгованість фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, про що надав суду квитанцію №ПН518 про сплату 290 грн., в якій вказано, що це відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_1, список №2. Позивач не заперечує, що ці кошти надійшли від відповідача однак зараховані на погашення недоїмки за минулі періоди, відповідно до пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (з наступними змінами та доповненнями).

Пунктами "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення " від 05.11.1991 року № 1788-XII (з наступними змінами та доповненнями) визначено підстави та категорії працівників, які мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, на пільгових умовах. Зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення ". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування " від 26.06.1997 року №400/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 2 цього ж Закону для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення " до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення ".

Як визначено статтею 3 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування ", платники збору на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують внески до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (з наступними змінами та доповненнями), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у розмірі 100 відсотків.

Згідно з пунктами 6.4, 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Щодо необхідності зарахування коштів, внесених відповідачем, саме на погашення поточних платежів по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій за 01.01.15 р. по 26.05.2015 року, а не за минулі періоди, то суд враховує що:

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону України "Про Національний банк України" від 20.05.1999 року № 679-XIV Національний банк України регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів, у тому числі між банками.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976 (з змінами і доповненнями), визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

При цьому, згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому платежі для покриття пільгових пенсій слід вважати зарахованими саме за той період, який визначений платником у призначенні платежу. При цьому відповідач пояснив, що кошти були ним сплачені 09.04.2015 р., розрахунки позивач відповідачу взагалі не надсилав, а станом на 27.05.2015 р. (датою звернення до суду) заборгованості в розмірі 203 грн. 05 коп. за період з 01.01.15 р. по 26.05.2015 року не існувало.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач не навів положень чинного законодавства, які б дозволяли органам Пенсійного фонду змінювати призначення платежу, самостійно визначеного платником. При цьому суд не бере до уваги посилання позивача на положення частини п'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки вона втратила чинність з 01.01.2011 року згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року N 2464-VI. Таким чином, у позивача відсутні повноваження щодо зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником у платіжному дорученні про сплату коштів на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідач спростував доводи адміністративного позову, надав докази про сплату коштів на відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.01.15 р. по 26.05.2015 року, а тому, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Підволочиському районі - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.08.2015 року у справі № 819/1507/15 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар