Справа № 802/874/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/874/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

20 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2.) звернулась до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 липня 2013 року № та № .

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10 липня 2013 року № ; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується слідуюче.

ОСОБА_2 04 липня 2006 року, зареєстрована фізичною особою підприємцем у Вінницькій районній державній адміністрації Вінницької області (реєстраційний запис № 0001668) та з 05 липня 2006 року перебуває на податковому обліку (реєстраційний № 3632).

У період з 01 квітня 2010 року по 31 березня 2011 року позивач здійснювала господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування та була платником податку з доходів фізичних осіб (далі - ПДФО), єдиного податку, збору за забруднення навколишнього середовища, а у період з 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2012 року - на загальній системі оподаткування.

Відповідно до направлення від 31 травня 2013 року № 1705/17, наказу на проведення виїзної планової документальної перевірки від 20 травня 2013 року № 1739, наказу на продовження термінів проведення виїзної планової документальної перевірки від 07 червня 2013 року № 1996, виданих Вінницькою ОДПІ, у період з 31 травня 2013 року по 19 червня 2013 року головний державний податковий ревізор-інспектор сектору оподаткування фізичних осіб Вінницького відділення Вінницької ОДПІ Крапивницька С.М. провела документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами перевірки складений акт № 2208-17/НОМЕР_3 від 27 червня 2013 року.

Відповідно до висновків зазначеного акта під час перевірки, зокрема встановлено порушення:

- пунктів 177.1, 177.2, 177.3 статті 177 Податкового кодексу України (далів - ПК України) в частині включення до декларацій про отримані доходи за 2011 та 2012 роки перекручених даних;

- пунктів 177.1, 177.2, 177.3 статті 177 ПК України, в результаті чого донараховано ПДФО від здійснення підприємницької діяльності за період, в якому проводилася перевірка, на суму 41718,37 грн., в тому числі за 2011 рік - 41417,36 грн., за 2012 рік - 301,01 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки Вінницька ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області 10 липня 2013 року прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ПДФО, що сплачується за результатами річного декларування за основним платежем на суму 41718,37 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 10429,59 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим податковим органом рішеннями про грошове зобов'язання, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з висновків судово-економічної експеризи від 11 вересня 2015 року №6, яка була призначена з метою з'ясування питань щодо документального підтвердження висновків за актом перевірки та дійшов висновку про те, що доводи контролюючого органу щодо порушення ФОП ОСОБА_2 норм ПК України, в результаті чого нею занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 41718,37 грн. є необґрунтованими та побудовані виключно на викладених в акті перевірки висновках, тоді як висновок експерта узгоджується з іншими матеріалами справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи-загальна сума доходу платника податків від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

В пункті 138.2 статті 138 ПК України зазначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (п. 138.4 ст. 138 ПК України).

Пунктом 138.5 ст.138 ПК України визначено, що інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 177 ПК України визначено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

В пункті 177.1 ст. 177 ПК України закріплено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.3 ст. 177 ПК України встановлено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

-витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

-витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

-обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

-інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як зазначено у висновку експерта, висновок розділу ІІІ акта № 2208-17/27/19804462 від 27 червня 2013 року про результати планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 суми донарахованого ПДФО від здійснення підприємницької діяльності за період з 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2012 року - 41718,37 грн., в тому числі за 2011 рік - 41417,36 грн., за 2012 рік - 301,01 грн. документально не підтверджується.

Так, в ході проведення перевірки, посадовими особами відповідача встановлений валовий дохід, отриманий ФОП ОСОБА_2 у 2011 році в сумі 1 412 216,53грн., за даними експерта в сумі-- 1 434 398,61грн. Таким чином розбіжність складає + 22 182,08грн.

При цьому, сума розбіжності складається із врахуванням податковим ревізором до складу валового доходу процентів банку-149,41грн., які нараховані підприємцю за користуванням рахунком, відкритим для здійснення підприємницької діяльності, що експертом не було враховано. В той же час на сторінці 9 висновку експертизи вказано, що валовий дохід - це загальна сума надходжень від усіх видів діяльності, включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг та дохід банківських установ. Та навпаки, експертом враховані суми доходу по операціям з ТОВ НВП «Гамма» від 18.08.2011р. - 48749,04 грн., 22.08.2011р. - 38547,12 грн., 30.09.2011р.-46692,79 грн. з урахуванням ПДВ, в ході перевірки податковим ревізором було враховані вищевказані суми без урахування ПДВ (загальна сума ПДВ по даним операціям - 22331,49грн.), що на підставі пункту 177.3 статті 177 ПК України, не включаються до витрат та доходу суми ПДВ, які входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, в ході перевірки позивачу нараховані податкові зобов'язання з податку на додану вартість починаючи з 01.07.2016р., тому суми доходу по операціям з ТОВ НВП «Гамма» від 18.08.2011р. - 48749,04 грн., 22.08.2011р. - 38547,12 грн., 30.09.2011р. - 46692,79 грн. зменшено на суму П ДВ - 22331,49грн.,

Як вбачається з акта № 2208-17/27/19804462 від 27 червня 2013 року, в ході проведення перевірки, встановлений валовий дохід, отриманий ФОП ОСОБА_2 у 2012 році в сумі 821404,91грн., а за даними експерта --821907,42 грн., тобто розбіжність становить + 502,51 грн.

Сума розбіжності складається із врахуванням податковим ревізором до складу валового доходу процентів банку--30,81 грн., що нараховані підприємцю за користуванням рахунком, відкритим для здійснення підприємницької діяльності, що не було враховано експертом і навпаки, ним враховані сума доходу по наданим послугам з підприємством "Торгтехніка -- пак" від 06.11.2012р. - 3200,00 грн. з урахуванням ПДВ, ( ст.14 висновку експерта). В ході перевірки податковим ревізором була врахована вищевказана сума без урахування ПДВ (сума ПДВ склала 533,33 грн.), на підставі пункту 177.3 статті 177 ПК України.

Також, за даними податкової перевірки, встановлена сума понесених витрат ФОП ОСОБА_2 при здійсненні підприємницької діяльності в 2011 році в сумі 1 144 673,25грн., а за даними експерта сума витрат в 2011році складає 1 105 693,57 грн., розбіжність- 38 979,68грн.

Таким чином, експертом помилково враховано до складу витрат поповнення позивачем власних коштів 18.07.2011р. в сумі 300 грн. (стор. 18 висновку експерта).

Як встановлено з матеріалів справи, для перевірки ФОП ОСОБА_2 були надані чеки на придбання дизельного пального на суму без урахування ПДВ 93555,57 грн., за 2011р., подорожні листи вантажних автомобілів із зазначенням номерів товарно-транспортних накладних, витрати пального (літрів), акти приймання-передачі виконаних послуг, тощо. Перевіркою враховані вищезазначені суми по чеках на придбання дизельного пального у складі витрат. Також були надані документи щодо інших готівкових витрат, зокрема на придбання дроту в сумі 342,55грн., від ФО..П ОСОБА_4 (29.11.2011р. та 30.11.2011р.), запчастин від ПП «Трейдсервіс» в сумі 280,83грн. (26.10.2011, 13.10.2011, 15.12.2011), вуглекислоти від ТОВ «Сенс» в сумі 100 грн. (01.12.2011р.), однак експертом не враховано понесення витрат готівковими коштами в 2011р. в сумі 94278,95грн. (структура витрат стор. 15 акту перевірки).

При цьому, експертом враховані витрати в сумі 54999,27 грн. за 2011р. по придбанню товарів, які не підтверджені перевіркою, у зв'язку із не наданням ФОП ОСОБА_2 первинних документів, які саме товари були придбані, місця зберігання вказаних товарів, обліку залишків товарів, а також відсутній дохід від реалізації товарів, тобто відсутній безпосередній зв'язок понесених витрат з отриманням доходу в 2011році, а в матеріалах експертизи відсутнє посилання на вказані документи.

За даними перевірки, сума понесених витрат фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 при здійсненні підприємницької діяльності в 2012 році складає 806 488,44 грн., а за даними експерта --813 342,53 грн., розбіжність--6854,09грн.

Як вбачається з письмових пояснень відповідача, вказана сума не підтверджена податковою перевіркою у зв'язку із не наданням фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 первинних документів, що підтверджують фактичне отримання товарів та їх реалізацію, відсутній безпосередній зв'язок з отриманням доходу в 2012 році, а саме: накладні на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти виконаних робіт, тощо.

Слід зазначити, що в матеріалах експертизи також відсутнє посилання на вказані документи.

Крім того, як видно з письмових пояснень представника відповідача, Звіти про використання коштів, виданих на відрядження, вказані експеротм на сторінці 6 висновку експертизи та не враховані експертом у складі валових витрат, у зв'язку з невідповідністю періодів, в ході перевірки не надавались та відповідно ревізором не враховані.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідачем доведено правомірність донарахування позивачу ПДФО від здійснення підприємницької діяльності за період з 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2012 року в сумі 41718,37 грн., в тому числі за 2011 рік-41417,36 грн., за 2012 рік-301,01 грн., а відтак він діяв відповідно до вимог ч.2 ст.3 КАС України та ст.19 Конституції України.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення позовних вимог, тобто прийняте рішення в частині задоволення позовних вимог не відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати в частині задоволення позовних вимог.

Прийняти в цій частині нову постанову.

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.