Справа № 815/1680/16
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1680/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "ЛТК АЛЬЯНС" до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання недійсним (протиправним) та скасування податкового-повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства "ЛТК АЛЬЯНС" до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області про визнання недійсним (протиправним) та скасування податкового-повідомлення рішення від 25.11.2015 року № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 листопада 2015 року ПП «ЛТК АЛЬЯНС» отримано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області від 25 листопада 2015 року № , яким визначено суму податкового зобов'язання позивача з податку на додану вартість (код платежу 14010100) в сумі 1450252, 50 грн. (у т.ч. за основним платежем - 966835 грн., за штрафними санкціями - 483417,50 грн.). Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі Акту від 11.11.2015 року №1560/22/36587504 про результати проведення позапланової виїзної документальної перевірки ПП « ЛТК АЛЬЯНС » з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ по взаємовідносинам з фізичними особами- підприємцями за період з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року. В Акті податковим органом наведений висновок про відсутність ділової мети господарських операцій, виражено сумнів щодо реальності господарських операцій, що, на думку податкового органу призвело до заниження податкового зобов'язання. Не погодившись з висновками акту перевірки, позивач оскаржив вищевказане податкове повідомлення-рішення, проте рішеннями ГУ ДФС в Одеській області та ДФС України було відмовлено у задоволенні скарг. Як стверджує позивач, всіма фізичними особами-підприємцями, в яких було замовлено надання послуг, було задекларовано та сплачено податок на додану вартість у повному обсязі, а тому ніякої шкоди державному бюджету України не завдано. Контрагенти підприємства були зареєстрованими в установленому законом порядку, знаходяться на обліку в податковому органі, мають статус платника ПДВ, свідоцтво платника ПДВ не було анульовано на момент укладання та виконання укладених з ними угод. Податковий облік ПП «ЛТК АЛЬЯНС» ведеться згідно норм Податкового кодексу України, всі наявні бухгалтерські документи відповідають приписам діючого законодавства, тому позивач вважає, що податковий кредит сформовано згідно чинного законодавства. Щодо наявності ділової мети у господарських операціях з контрагентами, що було предметом перевірки, позивач зазначив, що незважаючи на те, що перевізник, тобто залізниця, повинен подати вагони, які придатні для перевезення зернових, в практичній діяльністі часто трапляються випадки подачі вагонів з дрібними недоліками, які можуть призвести до втрати якості зерновими у процесі перевезення та можуть призвести до величезних збитків зернотрейдерів. Серед таких недоліків, зокрема, можуть бути: неплотно закриті люки вагонів, залишки попередніх перевозимих вантажів, дрібні залишки вологи, тощо. Таким чином, у ПП «ЛТК АЛЬЯНС» виникла необхідність отримання послуг інших суб'єктів господарської діяльності, які займаються інспектуванням вагонів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з наведених вище підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначив, що податковим органом в ході перевірки встановлено, що ПП "ЛТК АЛЬЯНС" по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 занижено податок на додану вартість в загальній сумі 966835 грн., оскільки господарські операції не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання та продажу товарів (надання послуг). Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, допитавши свідків ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд встановив наступні обставини.

ПП "ЛТК АЛЬЯНС" (код за ) зареєстроване Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області 22.09.2009 року за № 0001599 (т.1 а.с.21-22).

Згідно з п.3.2 Статуту ПП «ЛТК АЛЬЯНС», затвердженого зборами учасників-власників протоколом № 5 від 06.08.2011 року, предметом діяльності підприємства, зокрема, є: організація перевезення вантажів; надання транспортно-експедиційних послуг; транспортне оброблення вантажів, у тому числі - організація транспортування та перевантаження сільськогосподарської продукції (т.1 а.с.23-27).

Позивач зареєстрований в органах податкової служби з 23.09.2009 року за № 10972 та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області. Також позивач отримав свідоцтво платника ПДВ 28.09.2009 року № 100331265.

Відповідно до наказу ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області від 28.10.2015 року № 587 та ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси по справі №522/20252/15-к від 30.09.2015 року (провадження №1- «кс»/522/15975/15) про призначення документальної позапланової перевірки в межах кримінального провадження за №000135 від 06.05.2015 року, згідно із пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України, в період з 29.10.2015 року по 04.11.2015 року проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП «ЛТК Альянс», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства України за період 01.01.2015 року по 30.09.2015 року по взаємовідносинам із ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2), ФОП ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3), ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_4), ФОП ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_5).

За результатами перевірки складений акт ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області від 11.11.2015 року № 1560/22/36587504, яким встановлено порушення позивачем п.198.1, п. 198.2, 198.3, ст. 198 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.01.2014 року по 30.09.2015 року у сумі 966835 грн., у т.ч. по періодах: січень 2015 року у сумі 222667 грн., лютий 2015 року у сумі 140667 грн., березень 2015 року у сумі 125000 грн., квітень 2015 року у сумі 144667 грн., травень 2015 року у сумі 54244 грн., червень 2015 року у сумі 63256 грн., липень 2015 року у сумі 55167 грн., серпень 2015 року у сумі 73667 грн., вересень 2015 року у сумі 88000 грн. (т.1 а.с.30 - 81).

На підставі висновків зазначенго акту перевірки ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове-повідомлення рішення від 25.11.2015 року № , яким ПП «ЛТК АЛЬЯНС» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1450252,50 грн., з яких за основним платежем у сумі 966835 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 483417,50 грн. (т.1 а.с.82)

Не погодившись з даним податковим повідомленням рішенням, ПП «ЛТК АЛЬЯНС» звернулося до ГУ ДФС в Одеській області з первинною скаргою, за результатом розгляду якої рішенням № 102/10/15-32-10-02-08 від 20.01.2016 року «Про результати розгляду первинної скарги» скаргу ПП «ЛТК Альянс» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області від 25.11.2015 року № залишено без змін (т.1 а.с.12 -16).

Позивачем було подано повторну скаргу до ДФС України, проте рішенням ДФС України від 01.04.2016 року № 7036/6/99-99-19-01-04-25 скаргу ПП «ЛТК АЛЬЯНС» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області від 25.11.2015 року № залишено без змін (т.1 а.с.17-20).

Також судом встановлено, що за період з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року ПП «ЛТК АЛЬЯНС» задекларовано податковий кредит по податку на додану вартість у сумі 15713197 грн., в т.ч. по контрагентам ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2), ФОП ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3), ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_4), ФОП ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_5) - 966 835 грн. (т.1 а.с.83-146).

В періоді, що перевірявся (з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року), ПП «ЛТК АЛЬЯНС» укладено наступні договори про надання послуг з перевірки готовності та проведення зачистки вагонів перед навантаженням:

- № НПШ-1 від 05.01.2015 року, укладений з ФОП ОСОБА_2 (т.1 а.с.147-148);

- № НПК-1 від 05.01.2015 року, укладений з ФОП ОСОБА_3 (т.1 а.с. 238-239);

- № НП-001 від 01.07.2014 року, укладений з ФОП ОСОБА_1 (т.2 а.с.75-77);

- № ДГ-001 від 01.07.2014 року, укладений з ФОП ОСОБА_4 (т.2 а.с.146-147).

Предметом зазначених договорів встановлено, що Замовник (ПП «ЛТК АЛЬЯНС») доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання з виконання робіт з огляду цілісності, чистоти та проведення зачистки вагонів перед навантаженням різних вантажів, які перевозяться навалом або насипом (зернові та олійні культури, ліс кругляк). Виконавець бере на себе зобов'язання надати Замовникові вищевказані послуги, а Замовник зобов'язаний прийняти ці послуги та здійснити їх оплату згідно умов даного Договору.

Пунктом 3.2 зазначених договорів передбачено, що вартість послуг по зачистці та перевірці залізничних вагонів на цілісність, а також готовність до навантаження становить 1000 грн. (у т.ч. ПДВ 20%) за одну одиницю.

Виконання умов договору НПШ-1 від 05.01.2015 року, укладеного позивачем з ФОП ОСОБА_2, підтверджується податковими накладними та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.1. а.с. 190-235).

Виконання умов договору НПК-1 від 05.01.2015 року, укладеного позивачем з ФОП ОСОБА_3, підтверджується податковими накладними та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.2. а.с. 24-72).

Виконання умов договору НП-001 від 01.07.2014 року, укладеного позивачем з ФОП ОСОБА_1, підтверджується податковими накладними та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.2. а.с. 104-143).

Виконання умов договору ДГ-001 від 01.07.2014 року, укладеного позивачем з ФОП ОСОБА_4, підтверджується податковими накладними та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.2. а.с. 188-255, т.3 а.с.1-56).

Розрахунок позивача за надання послуг за вищевказаними договорами, укладеними з контрагентами ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4, підтверджується картками рахунку № 631, платіжними дорученнями та виписками по банківським рахункам ПП «ЛТК АЛЬЯНС» (т.4 а.с.3-197, т.4 а.с.205-294).

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у випадках, передбачених статтею 197 цього розділу, у податковій накладній робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на відповідний пункт та/або підпункт статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому згідно з ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним законодавством обов'язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства. З урахуванням зазначеного право платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є також залежним від забезпечення ведення ним належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. За таких умов наявність належним чином оформлених первинних документів з приводу проведення певної господарської операції не може розглядатись як безумовне підтвердження наявності у платника податку права на формування витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту з податку на додану вартість по відповідних господарських операціях.

Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Оскільки сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що право платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, перш за все, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість дослідженню підлягає реальність відповідних господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентами. Крім того, оцінці суду підлягають наявність належним чином оформлених первинних документів, які стали підставою для формування показників податкової звітності, використання платником податків придбаних товарів (робіт, послуг) в межах господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами зазначених господарських операцій на підставі наявних первинних документів позивачем відповідні податкові накладні, виписані контрагентами: ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4 - вносилися до реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за відповідні звітні періоди, а також формувався податковий кредит з податку на додану вартість, дані щодо якого вносилися до податкових декларацій з податку на додану вартість за відповідні звітні періоди.

Таким чином, судом встановлено, що господарські операції позивача з контрагентами: ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4 - підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, які перелічено судом вище, та позивачем дотримано умови, встановлені податковим законодавством для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на безтоварність господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4, яке обгрунтоване відсутністю у цих контрагентів основних засобів, трудових ресурсів, - оскільки відсутність у постачальника об'єктивної можливості для виконання поставок товарів (надання послуг) в силу відсутності основних засобів та робочого персоналу не можна розцінювати як доказ фіктивності спірних операцій. Адже укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється виконання робіт постачальником.

Стосовно ділової мети та використання у господарській діяльності отриманих послуг з перевірки вагонів перед навантаженням зернових, які є складовою частиною комплексу допоміжних послуг в сфері транспорту для замовників - зернотрейдерів, та які сторони для спрощення документування домовились називати "інспектуванням", суд зазначає наступне.

Ретельна перевірка вагонів за певними параметрами перед навантаженням зернових вимагається п.п. 2.3 - 2.7 Розділу 14 Правил перевезення вантажів навалом і насипом, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 р. N 542 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 р. за N 795/5986.

Зазначеними Правилами передбачені, зокрема, наступні дії:

- 2.3. Під навантаження хлібних вантажів подаються справні та очищені, а в разі потреби промиті вагони. Відправник зобов'язаний перед навантаженням переконатися, що вагони справні та придатні для перевезення (очищені, не заражені шкідниками, не мають отворів та щілин, через які можливе просипання вантажу).

- 2.7. Перед завантаженням вагона-зерновоза необхідно перевірити щільність закриття розвантажувальних люків. Перевірку слід провадити обертанням штурвала за годинниковою стрілкою, при цьому важільна система механізму розвантаження повинна перейти через "мертву точку"."

Правила перевезення вантажів розроблено у відповідності до ст. 37 Статуту залізниць України, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457.

При цьому, суд приймає до уваги пояснення позивача, що, незважаючи на те що перевізник, тобто залізниця, повинен подати вагони, які придатні для перевезення зернових, в практичній діяльністі часто трапляються випадки подачі вагонів з дрібними недоліками, які можуть призвести до втрати якості зерновими у процесі перевезення та можуть призвести до величезних збитків зернотрейдерів. Серед таких недоліків, зокрема, можуть бути: щільно закриті люки вагонів, залишки попередніх перевозимих вантажів, дрібні залишки вологи, тощо. На врегулювання таких недоліків шляхом подачі претензій або судового врегулювання буде витрачатися багато часу, після спливу якого постачальник та отримувач зернових втратять будь-який комерційний інтерес до такого вантажу.

Таким чином, суд вважає обгрунтованими твердження позивача щодо наявності у нього потреби у послугах операторів зернового ринку з так званого «інспектування» вагонів, іншими словами: оперативної перевірки перед навантаженням та оперативного усунення недоліків вагонів.

Також суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що з причини нерівномірного попиту таких послуг у часі з боку замовників транспортно-експедиційних послуг, ПП "ЛТК Альянс" недоцільно тримати штат постійних працівників для надання таких послуг, у зв'язку з чим такі функції "делегуються" іншим суб'єктам підприємницької діяльності.

Допитаний судом свідок ОСОБА_2 показала, що з 2014 року здійснювала для ПП "ЛТК Альянс" інспектування вагонів: перевіряла вагони на чистоту та справність, кріплення люків, інколи здійснювала зачистку вагону після попереднього вантажу. Роботи проводилися у Західних областях України та у Київській області. Розрахунок за надані послуги відбувався у безготівковій формі, за результатами виконаних робіт складалися акти. За наявності технічних несправностей повідомляла позивача. Згідно з законом має подаватися чистий та справний вагон, але відправник вантажу зобов'язаний оглядати та приймати вагон.

Допитаний судом свідок ОСОБА_3 показав, що зареєстрований ФОПом з лютого 2011 року. В грудні 2014 року звільнився з посади водія в ПП «ЛТК АЛЬЯНС». З 05.01.2015 року підписав договір як фізична особа-підприємець щодо інспектування вагонів. Виконує роботи за цим договором і до даного часу. Останній раз проводив інспектування для позивача у вересні 2016 року. Інспектував вагони в Кіровоградській області. При цьому директор запропонував роботу з інспектування вагонів за договором. Свідок зазначив, що у зернових вагонах зазвичай стали перевозити щебінь.

Допитаний судом свідок ОСОБА_4 показав, що він працює водієм у ТОВ «Данапріс» у м. Києві. ТОВ «Данапріс» також експедиторська фірма (займається вугіллям). Директор вказаного підприємства був засновником ПП «ЛТК АЛЬЯНС». Позивач просив інспектувати вагони у Чернігівській, Харківській та Київській областях. Договір з позивачем підписував в Одесі. Заявки він отримував телефоном, періодично приїжджав до Одеси та підписував акти виконаних робіт. Зазначив, що найманих працівників в нього не має.

Допитаний судом свідок ОСОБА_1 показав, що він також працює головним бухгалтером ПП "ЛТК АЛЬЯНС" з січня 2012 року та по теперішній час. З червня 2014 року по липень 2015 року були відпустки за власним бажанням та без збереження заробітної плати. Під час відпусток та відряджень інспектував вагони для позивача. З 05.06.2014 року зареєстрований як фізична особа підприємець. Договір, укладений з позивачем щодо інспектування вагонів, виконував власними силами у Кіровоградській, Вінницькій, Запорізькій та Київській областях. До інспектування вагонів входило: перевірка внутрішнього стану вагону, прибирання залишків попереднього вантажу та запахів, перевірка герметичності люків. Після цього повідомляв замовника про здійснення перевірки. Роботи виконував самостійно.

Суд бере до уваги показання вищевказаних свідків, які детально описали зміст послуг, що надавалися ними позивачу, а також підтвердили реальність господарських операцій з позивачем та необхідність цих послуг позивачу.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що господарські операції позивача з вказаними контрагентами не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання та продажу товарів (надання послуг).

Суд також бере до уваги, що контрагентами ПП «ЛТК АЛЬЯНС»: ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4 - задекларовано та сплачено до бюджету податок на додану вартість, що підтверджується податковими деклараціями за відповідні періоди та платіжними дорученнями (ФОП ОСОБА_2 - т.1 а.с.151-189; ФОП ОСОБА_3 - т.1 а.с.240-250, т.2 а.с. 1-23; ФОП ОСОБА_1 - т.2 а.с.78-103; ФОП ОСОБА_4 - т.2 а.с.148-187).

Суд також звертає увагу, що відповідно до положень пп.20.1.30 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи наділені правом звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Згідно зі ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, згідно з положеннями ст. 234 Цивільного кодексу України є фіктивним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Таким чином, відсутність реального характеру господарських операцій лише є можливим приводом для звернення контролюючим органом до суду з позовом про визнання такого правочину недійсним, однак, відповідачем не підтверджено недійсність правочинів позивача з контрагентами відповідними судовими рішеннями, у зв'язку з чим збільшення податкових зобов'язань платнику податків з цих підстав є необґрунтованим.

Податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних в первинних документах, а також не зазначав про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства.

Оскільки ПП «ЛТК АЛЬЯНС» надано всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення господарських операцій і досягнення платником податків законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод послуг для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку та реальне використання послуг в господарській діяльності, відтак ПП «ЛТК АЛЬЯНС» правомірно сформовано податковий кредит на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з контрагентами.

Оцінивши у взаємному зв'язку наявні у матеріалах справи докази, зважаючи на наявність належним чином оформлених первинних документів, відсутність будь-яких обґрунтованих та підтверджених належними доказами свідчень про відсутність реального характеру господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентами: ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4, - суд вважає обґрунтованими доводи позивача про протиправність висновків ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області, викладених в акті перевірки від 11.11.2015 року № 1560/22/36587504, стосовно заниження ПП «ЛТК АЛЬЯНС» податку на додану вартість за період, що перевірявся, у сумі 966835 грн.

Відтак, протиправним є нарахування відповідачем штрафних санкцій на вказану суму грошового зобов'язання у розмірі 483417,50 грн.

Таким чином, суд вважає, що ДПІ у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області протиправно прийняте податкове повідомлення-рішення від 25 листопада 2015 року № , яким ПП «ЛТК АЛЬЯНС» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1450252,50 грн., а тому воно підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, позовні вимоги Приватного підприємства "ЛТК АЛЬЯНС" є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства "ЛТК АЛЬЯНС" - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області від 25 листопада 2015 року № .

Стягнути судові витрати у сумі 21753,79 грн. (двадцять одна тисяча сімсот п'ятдесят три гривні 79 копійок) з Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "ЛТК АЛЬЯНС" ().

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлений 24.10.2016 року.

Суддя: В.В.Андрухів

.