Справа № 2а/0270/834/12
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Вінниця

21 березня 2012 р. Справа № 2а/0270/834/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медяної Наталії Анатоліївни,

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (), Державної екологічної інспкції у Вінницькій області ()

про: скасування наказу, поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ) про скасування наказу та поновлення на роботі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної екологічної інспекції" від 14.09.2011р. № 995, утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної екологічної інспекції за переліком згідно з додатком. Пунктом 2 встановлено, що територіальні органи Державної екологічної інспекції, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками прав та обов'язків відповідних державних екологічних інспекцій як спеціальних підрозділів Міністерства охорони навколишнього природного середовища. Позивач зазначає, що наказом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 28.12.2011р. № 165-к, його звільнено з посади головного спеціаліста відділу екологічного контролю за використанням і охороною земель та надр, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища. Дане рішення вмотивоване фактом ліквідації Державної екологічної інспекції у Вінницькій області. При цьому, відповідачем не надано переважного права щодо залишення на роботі позивача, у зв'язку з чим останній просить суд поновити його, на займаній до звільнення посаді, в ОСОБА_3 екологічній інспекції у Вінницькій області.

В судовому засіданні позивач просив адміністративний позов задоволити.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.03.2012р. залучено в якості другого відповідача ОСОБА_3 екологічну інспекцію у Вінницькій області (ідентифікаційний ).

Представник відповідачів заперечила проти позову з мотивів, викладених у запереченнях (а.с.30), усно пояснила, що відповідачі діяли згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював в структурі починаючи з 1997 року по 2001 рік та з 2007 року по 2011 рік. На час звільнення, обіймав посаду головного спеціаліста відділу екологічного контролю за використанням і охороною земель та надр, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011р. № 996 "Про утворення територіальних органів Державної екологічної інспекції" та з метою забезпечення здійснення заходів, пов'язаних з реорганізацією Міністерства охорони навколишнього природного середовища, Міністерством охорони навколишнього природного середовища України видано наказ № 259 від 30.09.2011р. про ліквідацію спеціальних підрозділів Міністерства охорони навколишнього природного середовища та затвердження голів комісій з їх ліквідації.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" державна служба припиняється, передусім, із загальних підстав, передбачених КЗпП України.

Наказом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області № 128-К від 04.10.2011р. (а.с. 32-33) працівників, зокрема, ОСОБА_4 05.10.2011р. попереджено про можливе вивільнення за п. 1 ст. 40, 49-2 КЗпП України.

Пунктом 1 ст. 40 КЗпП України врегульовано умови розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, ст. 49-2 КЗпП України - порядок вивільнення працівників, який встановлює, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Наказом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області № 165-К від 28.12.2011р. (а. с. 13) ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу екологічного контролю за використанням і охороною земель та надр, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати.

При дослідженні доказів судом встановлено, що всі працівники Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ) звільнені. Разом з тим відрізняються підстави звільнення. Окремих працівників, на підставі їх заяв, звільнено не у зв'язку із ліквідацією установи (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України), а у зв'язку із переведенням в іншу установу (п.5 ч.1 ст. 36КЗпП України), про що видано відповідний наказ № 178-к від 29.12.2011р.

У судовому засіданні позивач не надав доказів (в тому числі надіслання заяви засобами поштового звязку), що він звертався, у тому числі з письмовими зверненнями, до відповідачів про звільнення його з роботи з інших підстав та про прийняття на роботу.

За таких обставин, у голови ліквідаційної комісії відповідача не було законних підстав для звільнення позивача через інші підстави ніж ті, які зазначені у наказі № 165-к від 28.12.2011р.

Крім того, у голови ліквідаційної комісії відсутні повноваження пропонувати позивачу посади у новоствореному підприємстві - ОСОБА_3 екологічній інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ), оскільки, як встановлено судом ОСОБА_3 екологічна інспекція у Вінницькій області (ідентифікаційний ) - є самостійною юридичною установою, яка не підпорядковується ліквідованій, з окремим керівником. Лише керівництво новоствореної Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ) має право вирішувати кадрові питання, розглядаючи письмові заяви претендентів щодо прийняття на роботу, в установленому законодавством порядку.

Отже, процедура звільнення позивача відповідає вимогам трудового законодавства, а тому підстави для скасування наказу № 165-к від 28.12.2011р. відсутні.

Разом з тим, позивач стверджує, що відповідно до ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці має враховуватися переважне право на залишення на роботі.

Під змінами в організації виробництва і праці, позивач має на увазі ліквідацію, реорганізацію або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Суд не погоджується з таким трактуванням, виходячи із ст. 42-1 КЗпП України, яка регулює переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу. Так, працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців(а.с.38), ОСОБА_3 екологічна інспекція у Вінницькій області (ідентифікаційний ) є новоутвореною шляхом заснування юридичної особи; підтверджує це також і довідка Головного управління статистики у Вінницькій області № 13/4/208 від 24.02.2012р. (а.с.37 ), яка зазначає, що дані щодо правонаступництва Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ) в ЄДРПОУ відсутні.

Отже, відбулась ліквідація юридичної особи Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ) та утворення нової - Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ).

Вказані обставини виключають можливість, як повторного прийняття на роботу, так і залишення на роботі на іншій посаді в ліквідованій установі.

Факт ліквідації підтверджується і довідкою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області № 25/07 від 14.03.2012р. (а. с. 78) , про те, що всі працівники Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (ідентифікаційний ) 30.12.2011р. звільнені, а чисельність штатних працівників облікового складу складає 0 чоловік.

Утворення нової юридичної особи також підтверджує і розміщене в газеті оголошення про конкурс на заміщення вакантних посад (а.с.91).

За змістом п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Суд наголошує на тому, що п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", роз'яснено наступне: при ліквідації підприємства (установи, організації) правила пункту 1 статті 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. У цих випадках працівник не має права вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача з приводу відмови у поновленні ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю за використанням і охороною земель та надр, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги не знаходять свого підтвердження в ході розгляду справи.

Частина 2 ст. 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що всі дії відповідачів, повязані з предметом даного позову, відповідають критеріям щодо правомірності в контексті статті 2 КАС України, а тому підстав для задоволення позову в суду не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович