Справа № 344/9203/15-а (2-а/344/403/15)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року м. Київ К/800/12462/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Калашнікової О.В., Кравцова О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі - Управління ПФУ), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

визнати неправомірною відмову Управління ПФУ у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 2;

зобов'язати Управління ПФУ зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 7 серпня 1980 року по 1 січня 1984 року, з 17 серпня 1966 року по 4 листопада 1996 року, з 14 квітня 1997 року по 1 жовтня 1997 року, з 7 квітня 1998 року по 24 квітня 2000 року до стажу роботи для призначення пенсії за Списком № 2;

призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26 грудня 2014 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив про те, що кожен з вказаних вище періодів його роботи з важкими і шкідливими умовами праці має належне документальне підтвердження, тому відмова відповідач у тому, щоб зарахувати ці періоди роботи до пільгового стажу для призначення йому пенсії за віком за Списком № 2 є неправомірною.

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області постановою від 7 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовив.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 11 квітня 2016 року скасував постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 7 жовтня 2015 року та прийняв нову, якою позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав неправомірною відмову Управління ПФУ від 29 травня 2015 року № 1627/03 в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов'язав Управління ПФУ зарахувати ОСОБА_1 періоди з 7 серпня 1980 року по 1 січня 1984 року, з 17 серпня 1966 року по 4 листопада 1996 року, з 14 квітня 1997 року по 1 жовтня 1997 року до стажу роботи за Списком № 2 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2 березня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

У своїй касаційній скарзі Управління ПФУ, посилаючись на порушення судам апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його постанову та залишити в силі постанову суду першої інстанції у цій справі.

Своєю чергою ОСОБА_1 у письмових запереченнях на касаційну скаргу зазначив про те, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року є законною і обґрунтованою, відповідно підстав для її скасування немає.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що в період з 7 серпня 1980 року по 1 січня 1984 року ОСОБА_1 працював на посадах моториста самохідної каротажної і перфораторної станції і машиніста підйомника самохідної каротажної і перфораторної станції з суміщенням професії водія в промислово-геофізичній партії в ОАО «Нижневартовскнефтегеофизика»; у період з 17 серпня 1996 року по 4 листопада 1996 року - водієм в ООО «Базальт»; з 14 квітня 1997 року по 1 жовтня 1997 року - на посаді машиніста підйомника каротажної станції 4 розряду в ОАО «Тюменьпромгеофизика»; з 7 квітня 1998 року по 24 квітня 2000 року - на посаді машиніста підйомника каротажної станції 5 розряду в ОАО «Газпромгеофизика».

2 березня 2015 року позивач звернувся до Управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до здійсненого Управлінням ПФУ розрахунку пільговий стаж позивача станом на дату звернення становить 9 років 1 місяць і 7 днів (загальний - 28 років 3 місяці і 7 днів), що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Зокрема відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 7 серпня 1980 року по 1 січня 1984 року, з 17 серпня 1966 року по 4 листопада 1996 року, з 14 квітня 1997 року по 1 жовтня 1997 року, з 7 квітня 1998 року по 24 квітня 2000 року.

Листом № 1627/03 від 29 травня 2015 року Управління ПФУ повідомило позивачу про те, що вказані вище періоди його роботи не можуть бути зарахованими до пільгового стажу роботи для призначення пенсії за списком № 2 оскільки: в період 1980-1984 років не підтверджено пільгового пенсійного забезпечення протягом повного робочого дня (не менше 80% робочого часу), позаяк в цей період позивач суміщав основну роботу з роботою водія; за період з 1998-2000 років - не підтверджено право на пільгове забезпечення за результатами атестації робочих місць. Крім того, як зазначено в тому ж листі, позивачу не зараховано: періоду роботи з 17 серпня 1996 року по 4 листопада 1996 року в ООО «Базальт» (Російська Федерація), оскільки в трудовій книжці відсутній номер наказу про прийом на роботу; період роботи з 14 квітня 1997 року по 1 жовтня 1997 року в філіалі «Ямалнефтегазгеофизика» ОАО «Тюменпромгеофизика» (Російська Федерація), бо в трудовій книжці немає відтиску печатки на записі про звільнення. З урахуванням наведеного позивачу й було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про те, що пільгового стажу позивача, який станом на дату звернення становить 9 років 1 місяць 7 днів, недостатньо для призначення йому пенсії за Списком № 2.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду справи дійшов протилежного висновку. На підставі досліджених доказів і встановлених на цій підставі фактів апеляційний суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 7 серпня 1980 року по 1 січня 1984 року, з 17 серпня 1966 року по 4 листопада 1996 року, з 14 квітня 1997 року по 1 жовтня 1997 року, з 7 квітня 1998 року по 24 квітня 2000 року належно підтверджені, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є цілком обґрунтованими. Стосовно дати, з якої позивачу належить право на призначення пільгової пенсії, то на думку суду апеляційної інстанції, такою слід вважати дату звернення до органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим і таким, що зроблений на підставі правильно застосованих норм матеріального права.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ; тут - в редакції чинній станом на дату виникнення спірних відносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; <…>.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із вимогами пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як встановлено у справі, відмова Управління ПФУ у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зумовлена відсутністю для цього необхідного стажу роботи. Причиною цьому є те, що певні періоди роботи ОСОБА_1, на погляд відповідача, не мають належного документального підтвердження, що своєю чергою й унеможливлює зарахування їх до пільгового стажу роботи позивача для призначення пенсії за віком за Списком № 2.

Суди попередніх інстанцій встановили, що недоліки у поданих позивачем документах полягають у: 1) відсутності документального підтвердження повної зайнятості на посаді «моторист самохідної каротажної і перфораторної станції 4 розряду» в ОАО «Нижневартовскнефтегеофизика» у період з 7 серпня 1980 року по 1 січня 1984 року; 2) відсутності у трудовій книжці номеру наказу про прийняття на роботу в ООО «Базальт»; 3) відсутності в трудовій книжці відтиску печатки на записі про звільнення з Філіалу «Ямалнефтегазгеофизика» ОАО «Тюменьпромгеофизика»; 4) відсутності доказів проведення атестації робочого місця в ОАО «Газпромгеофизика».

Стосовно роботи позивача в ОАО «Нижневартовскнефтегеофизика» у період з 7 серпня 1980 року по 1 січня 1984 року, то як встановлено у справі займану на цьому підприємстві посаду «моторист самохідної каротажної і перфораторної станції 4 розряду» позивач суміщав з роботою водія в промислово-геофізичній партії Івано-Франківської промислово-геофізичної експедиції, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою про уточнення особливого характеру роботи чи умов праці, виданої ОАО «Нижневартовскнефтегеофизика» 1 грудня 2014 року за № 196.

Пунктом 2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Відповідно до згаданої вище довідки ОАО «Нижневартовскнефтегеофизика» від 1 грудня 2014 року № 196 у зазначений період позивач працював повний робочий день, повний робочий тиждень та при цьому відпрацював встановлену норму робочих годин. Крім того, як зазначено в цій же довідці, у трудових книжках працівників з професією «моторист самохідної каротажної і перфораторної станції» і «машиніст підйомника самохідної і каротажної станції» запис «з суміщенням професії водія» додавався на вимогу ГАІ (сьогодні в Російській Федерації це ГИБДД) та для безперервного водійського стажу працівників.

З огляду на встановлені обставини суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність відмови відповідача зарахувати період роботи позивача з 7 серпня 1980 року по 1 січня 1984 року до стажу, необхідного для призначення йому пільгової пенсії за Списком № 2 з мотивів відсутності документального підтвердження повної зайнятості на зазначеній вище посаді.

Щодо незарахування ОСОБА_1 періодів його роботи з 17 серпня 1996 року по 4 листопада 1996 року та з 14 квітня 1997 року по 1 жовтня 1997 року до стажу роботи за Списком № 2 з мотивів неналежного заповнення трудової книжки, то суд апеляційної інстанції з'ясував таке. У трудовій книжці позивача є запис, скріплений печаткою ООО «Базальт», про те, що 17 серпня 1996 року його було прийнято в ООО «Базальт» на підставі наказу від 20 серпня 1996 року. Крім того, в трудовій книжці позивача є запис про те, що 10 жовтня 1997 року його було звільнено з Філіалу «Ямалнефтегазгеофизика» ОАО «Тюменьпромгеофизика» у зв'язку з переведенням в ЗАО «Ямалнефтегазгеофизика» на підставі наказу №103-к від 15 вересня 1997 року. Зазначений запис також завірено відповідною печаткою підприємства.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність достатніх і обґрунтованих підстав для відмови у зарахуванні зазначених вище періодів роботи позивача до пільгового стажу для призначення пенсії за Списком № 2.

З приводу позовних вимог щодо зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоду роботи в ОАО «Газпромгеофизика» з 7 квітня 1998 року по 24 квітня 2000 року слід зазначити таке.

Статтями 1, 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з вимогами підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-VI «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (який набрав чинності з 1 січня 2004 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, які були чинними на період роботи на відповідних посадах або професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 838 дає підстави для висновку про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Такий висновок відповідає правовій позиції Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, висловленій у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року № 21-519а14, від 17 березня 2015 року № 21-585а14, від 2 червня 2015 року № 21-572а14 та від 17 листопада 2015 року у справі № 2-а/679/187/2014.

З огляду на відсутність належних доказів проведення атестації робочого місця в ОАО «Газпромгеофизика» суд апеляційної інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про правомірність відмови відповідача зарахувати період роботи позивача на цьому підприємстві з 7 квітня 1998 року по 24 квітня 2000 року до пільгового стажу для призначення пенсії за Списком № 2.

Разом з тим, як з'ясував апеляційний суд, на момент досягнення позивачем 55-річного віку в нього був загальний та спеціальний трудовий стаж, підтверджений належними доказами, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до вимог статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

За встановлених у цій справі обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що призначення пенсії позивачу слід провести починаючи з дня його звернення, тобто з 2 березня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновок суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскарженого судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді О.В. Калашнікова

О.В. Кравцов