Справа № 705/3945/16-а
Суддя: Черниш Т. О.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/3945/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2016 м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Черниш Т.О.

секретар Шевчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи на складність справи та викладення повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини (ч. 3 ст. 160 КАС України).

Керуючись ст.ст. 6, 9, 11, 17, 19, 86, 158, 159, 160-163 КАС України, суд

П ОС Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного держаного інспектора з питань праці ОСОБА_2 та скасувати постанову № 23-06-18/0006-0005 від 17.05.2016 року винесену головним державним інспектором з питань праці ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення вимог ст. 188-6 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1350 гривень, а провадження по справі закрити.

Стягнути із Управління Держпраці в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір в розмірі 606,32 грн..

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.О.Черниш

Справа №705/3945/16-а

2-а/705/105/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2016 м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Черниш Т.О.

секретар Шевчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Управління Держпраці у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позові позивач вказав, що 17 травня 2016 року відповідачем, в особі головного державного інспектора праці управління Держпраці у Черкаській області ОСОБА_2, була прийнята постанова про адміністративне правопорушення № 23-06-18/0006-0005, за якою на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1350 грн., так як він не допустив ОСОБА_2 до проведення перевірки. З вказаною постановою позивач не згідний, так як вона винесена з порушенням законодавства про адміністративні правопорушення , а саме : п.3 Прикінцевих положень Закону України « Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71- VIII встановлено , що « … у 2015 -2016 роках перевірки підприємств , установ та організацій , фізичних осіб підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу КМУ, за заявкою суб?єкта господарювання , згідно з рішенням суду або згідно з вимогами КПК України». Підприємством ПП « ІНЖПРОЕКТ-2» був наданий відповідачу фінансовий звіт за 2015 рік, з якого видно, що доходи ПП « ІНЖПРОЕКТ-2» за 2015 рік склали 12500,4 тис. грн., що не перевищує 20 млн. грн. На сайті Державної регуляторної служби України є роз?яснення щодо застосування мораторію на перевірки суб?єктів господарської діяльності у 2015- 2016 р.р., в якому чітко сказано, що вищевказане положення створює цілком самостійну норму, яка поширюється на всі без винятків контролюючі органи. Управління Держпраці у Черкаській області належить до контролюючих органів , які мають право на проведення перевірки підприємств, установ та організацій , фізичних осіб підприємців виключно із дозволу КМУ , за виключенням випадків, передбачених п.3 Закону України « Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71- VIII. За таких обставин, позивач просить в судовому порядку визнати дії головного держаного інспектора Кузьменка І.В. неправомірними, а постанову № 23-06-18/0006-0005 від 17.05.16 року про накладення адміністративного стягнення, - незаконною та скасувати; стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві з наданням суду відповідних пояснень. При цьому, в судових дебатах представник позивача поставив клопотання перед судом з посилання на ст.11 КАС України, щодо виходу суду за межі позовних вимог та визнання неправомірними дії відповідача щодо складення протоколу № 23-06-18/0006 від 16.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, визнання протоколу незаконним та його скасування.

Представник відповідача управління Держпраці у Черкаській області в судовому засідання позов не визнав. В своїх поясненнях представник відповідача вказував на те, що головним державним інспектором з питань праці ОСОБА_2 при складанні протоколу та винесенні постанови було дотримано всіх вимог чинного законодавства України.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови головного державного інспектора праці з питань праці ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення № 23-06-18/0006-0005 від 17 травня 2016 року , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, відповідальність за яке передбачена ст.. 188-6 КУпАП України. В постанові вказано, що керівник ОСОБА_1 відмовився надати документи, згідно направлення від 27.04.2016 року № 507 про проведення перевірки, чим створив перешкоди для діяльності посадової особи спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю. У зв'язку з цим ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 188-6 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 1350,00 грн.. Вказане правопорушення було зафіксоване у протоколі № 23-06-18/0006 про адміністративне правопорушення від 16 травня 201 6 року.

Згідно ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Відповідно до ст. 188-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу .

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено правопорушення ( обєктивна сторона), чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України Про ратифікацію Конвенції від 17.07.1997 року, Конвенція про захист прав людини та основних свобод та протокол до неї, є частиною національного законодавства України. Вимогами ст. 6 ЄКПЛ та ст. 2- 4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративне правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертизи та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

При здійсненні державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю управління Держпраці керується Положенням № 96, Порядком № 390, іншими нормативно - правовими актами, які за своїм змістом не суперечать законам України та прийняті у встановленому законом порядку. Згідно з абз. 1 п. 2 постанови КМУ від 11.02.2015 року № 100, територіальні органи, які утворюються, є правонаступниками прав та обов'язків територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929-р «Питання Державної служби з питань праці» на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється. Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96.

Відповідно до п. 1 Положення № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, …. Державна служба України з питань праці ( п.п. 51 п. 4 Положення № 96) складає у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про такі правопорушення і накладає адміністративні стягнення та відповідно ( пп. 54 п. 4 Положення № 96) накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Державної служби України з питань праці. Управління Держпраці у Черкаській області є територіальним органом Держпраці та діє на підставі Положення про Управління Держпраці у Черкаській області, затвердженого наказом Державної служби України від 04.02.2015 № 8.

Згідно зі ст. 230-1 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з невиконанням законних вимог посадових осіб цих органів або створенням перешкод для діяльності цих органів (ст. 188- 6 КУпАП). Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 24420 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до п. 3.2.7 посадової інструкції головного державного інспектора з питань праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів Управління Держпраці у Черкаській області, затвердженої начальником Управління 05.10.2015, головний державний інспектор з питань праці має право складати у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Тобто, зважаючи на викладене головний державний інспектор з питань праці ОСОБА_2 мав повноваження, як на складання відповідного протоколу так і розгляд відповідного протоколу. Однак при вчиненні вказаних дій головний державний інспектор з питань праці ОСОБА_2 повинен був діяти в межах своїх повноважень та не допускати при цьому порушень діючого законодавства.

Так, він складаючи протокол про адміністративне правопорушення та виносячи відповідно постанову про накладення адміністративного стягнення повинен був дотриматись певних вимог, що передбачені Законом.

В ст. 256 КУпАП визначено зміст протоколу та його обов'язкові реквізити: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол № 23-06-18/0006 від 16 травня 2016 року, який складений було відносно позивача таким вимогам не відповідає.

Не дивлячись на те, що протокол про адміністративне правопорушення № 23-06-18/0006 від 16 травня 2016 року, містив в собі явні порушення норм Закону, головний державний інспектор праці ОСОБА_2, який і розглядав вказаний протокол, все ж вирішив питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляду громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, не було дотримано вимоги ст.ст. 245, 251, 276,280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, чого головним державний інспектором з питань праці ОСОБА_2 дотримано не було.

Згідно з положеннями п.1 ч. 1 ст. 17 КАС України , юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В ч. 2 ст. 71 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача , якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.Відповідач до суду належних доказів на спростування адміністративного позову не надав.

Таким чином, при викладених вище обставинах, суд вважає, що дії головного державного інспектора з питань праці ОСОБА_2, щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення № 23-06-18/0006-0005 від 17.05.2016 року, є протиправними, а сама постанова - підлягає скасуванню

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Тобто, документально підтверджені судові витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Представник позивача, ставив питання про вихід суду за межі позовних вимог та вказував на необхідність визнання неправомірними дії відповідача щодо складення протоколу № 23-06-18/0006 від 16.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, визнання протоколу незаконним та його скасування.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обовязковий характер для субєктів цих відносин. Рішення субєкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти яке нормативно-правові акти, так і акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти це рішення дія яких поширюється на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії це рішення які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретне коло осіб, або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою не нормативні правові акти, на відміну від нормативних правових актів, встановлюють не загальні правила поведінки а конкретні приписи, зверненні до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Усі рішення субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Враховуючи викладене протокол про адміністративне правопорушення не встановлює для відповідного субєкта жодних прав та обовязків. Отже, такий документ не породжує певних правових наслідків і не має обовязкового характеру виконання для позивача. Тобто протокол про адміністративне правопорушення не можна визначити як документ, що містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не має обовязкового характеру для субєкта по відношенню до якого він винесений.

Таким чином, суд, в розумінні ст. 11 КАС України, з огляду на вказане, не вбачає підстав, за яких він може вийти за межі позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 11, 17, 19, 86, 158, 159, 160-163 КАС України, суд

П ОС Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного держаного інспектора з питань праці ОСОБА_2 та скасувати постанову № 23-06-18/0006-0005 від 17.05.2016 року винесену головним державним інспектором з питань праці ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення вимог ст. 188-6 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1350 гривень, а провадження по справі закрити

Стягнути із Управління Держпраці в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір в розмірі 606,32 грн..

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.О.Черниш