Справа № 820/4361/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 жовтня 2016 р. № 820/4361/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Цибульник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 21.07.2016 № 2478-1204/2, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання з орендної плати за 2014 рік у розмірі 6991,21 грн;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 21.07.2016 № 2478-1204/1, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання з орендної плати за 2015 рік у розмірі 26340,41 грн;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 21.07.2016 № 2478-1204, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання з орендної плати за 2016 рік у розмірі 37745,81 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом невірно обчислено суму податку з орендної плати за землю без врахування того, що Податковим кодексом встановлено мінімальну відсоткову межу норматиної грошової оцінки землі у розмірі 3 % ( ст. 288 Податкового кодексу України), яка була дотримана ОСОБА_1 у повному обсязі та того факту, що за позивачем за період 2015-2016 роки рахувалась переплата з орендної плати за землю відповідно до даних облікових карток. Оскільки ОСОБА_1 добросовісно користувалась земельною ділянкою, вчасно вносила оренду плату, то податкові повідомлення рішення є незаконними, необґрунтованими, а відтак підлягають скасуванню.

Представник відповідача в своїх письмових запереченнях зазначив, що контролюючим органом правомірно нараховано позивачу суму грошових зобов`язань з орендної плати на землю, виходячи із встановлених Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки. Відповідач не виконав обов`язок сплачувати податок в розмірах, у строки та в порядку, що визначені податковим законодавством, внаслідок цього у відповідача виник податковий борг, який погашений не був.

Представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибули, проте надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону № 161-XIV.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК.

Відповідно до статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (п. 287.1).

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов'язковою умовою для виникнення у податкового органу обов'язку нараховувати фізичній особі земельний податок є статус даної особи як землевласника/землекористувача.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК).

Поряд з цим, суд зазначає, що у відповідності до приписів ст. 33 Закону України "Про оренду землі" № від 06.10. 1998 року № 161-XIV, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 (орендар) та Харківською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди землі від 06.04.2011 року строком до 01.09.2014 року, відповідно до якого орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, площею 0, 0095 га, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Пискунівський, 2.

Факт виконання умов вищезазначеного договору підтверджується актом приймання передачі земельної ділянки від 09.11.2011 року № 232/11.

Як було встановлено під час розгляду справи,оскільки Департаментом земельних відносин Виконавчого комітету Харківської міської ради не продовжено дію договору оренди землі від 06.04.2011 року з ОСОБА_1, однак позивач продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку вищезазначеного договору оренди (тобто пілся 2014 року) за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, то такий договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором у контаксті розуміння Закону України "Про оренду землі".

Вказані обставини також не заперечувались податковим органом, а відтак ОСОБА_1 є добросовісним землекористувачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відповідності до вимог п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним судом України у своїх постановах від 2 грудня 2014 року по справі № 21-274а14, від 7 квітня 2015 року по справі № 21-117а15.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець вказав на можливість визначення нормативної грошової оцінки земель у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем та, водночас, визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки у розмірі 3 %, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Як вбачається з п. 5 договору оренди землі від 06.04.2011 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якою користується позивач, складає 263615грн.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в жодному разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року N 21-274а14.

Відповідно до п. 289.2 ст. 289 ПКУ, грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, який розраховується за формою, вказаною у цій нормі.

Згідно з п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель сільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = [І - 10] : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 110 відсотків, такий індекс застосовується із значенням ПО. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Суд вважає за необхідне зазначити, що законодавчо встановлений коефіцієнт індексації грошової оцінки землі тягне за собою автоматичну зміну розміру орендної плати. При цьому, визначена нормативно-грошова оцінка землі не змінюється, а лише індексується на відповідний коефіцієнт, що, у свою чергу, не є підставою для внесення змін до договору оренди.

За таких обставин, розмір орендної плати, визначений договором оренди від 06.04.2011 року, в будь-якому випадку повинен був бути проіндексований згідно правил ст. 289 Податкового кодексу України та з урахуванням необхідності дотримання хоча б нижньої межі річної суми платежу з орендної плати, а саме 3 відсотків нормативної грошової оцінки у розумінні ст. 288 Податкового кодексу України.

Також слід зазначити, що базою оподаткування відповідно до статті 271 ПК є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК та площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У відповідності до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

На підставі вищезазначених норм права, Центральною ОДПІ, прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.07.2016 № 2478-1204/2, № 2478-1204/1, № 2478-1204/2, якими ОСОБА_1 визначено грошові зобов'язання з орендної плати за землю за 2014-2016 роки у розмірі 6991,21 грн, 26340,41 грн, 37745,81 грн. відповідно.

Щодо нарахувань Центральною ОДПІ грошових зобов`язань з орендної плати за землю за 2015-2016 роки, то суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до змісту листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 6-28-0.22-201/2-16 від 11.01.2016 року, за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2015 рік становив 143,3 %.

Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до пункту 289.2 статті Податкового кодексу України, станом на 1 січня 2016 року становить 1,433.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять за 2015 рік - 1,433.

Отже, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2015-2016 роки становить 1, 433.

Таким чином, мінімальна сума податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб з урахуванням нижньої межі у розмірі 3 відсотків нормативної грошової оцінки у контексті розумінні ст. 288 Податкового кодексу України обраховується наступним чином:

263615 грн (нормативна грошова оцінка землі відповідно до договору оренди від 06.04.2011 року * 1,433 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки землі за 2015-2016 роки, згідно листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 6-28-0.22-201/2-16 від 11.01.2016) * 3% (відповідно до п. 288.5.1 статті 288 ПК України)/100 = 11332, 80 грн.

Відтак, з урахуванням вищезазначених норм права, мінімальна сума грошових зобов`язань з орендної плати за землю, яку має сплачувати ОСОБА_1 за пероід 2015-2016 років складає 11332, 80 грн.

Між тим, як вбачається з п. 8 договору оренди землі від 06.04.2011 року, річний розмір орендної плати за земельну ділянку складає 21089, 20грн., тобто позивачем дотримано вимог ст. 288 Податкового кодексу України щодо мінімальної трьохвідсоткової річної суми платежу.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до даних облікової картки платника податків вбачається, що ОСОБА_1 за 2015 рік сплачено податкових зобовязань з орендної плати за землю у розмірі 21600грн., а за 2016 рік сплачено 16200 грн. та станом на 31.01.2016 року мається переплата у розмірі 23426, 96грн.

Водночас, податковим органом до суду не надано детального розрахунку та обгрунтованих пояснень з приводу застосування Центральною ОДПІ, як бази оподаткування, розміру орендної плати за землю за місяць у розмірі 1757, 43грн., у той час як у розумінні ст. 271 ПК України такою базою є нормативна грошова оцінка землі, а саме 263615 грн. відповідно до договору про оренду землі від 06.04.2011 року, що призвело до нарахування ОСОБА_1 податкових зобов`язань з орендної плати за землю за 2015-2016 роки у розмірах 26340, 41грн. та 37745, 81грн. відповідно.

Підсумовуючи вищезазначене, приймаючи до уваги той факт, що позивачем дотримано мінімальної трьохвідсоткової межі річної суми платежу з орендної плати за землю, а також те, що Центральною ОДПІ під час прийняття спірних рішень не враховано суми сплати ОСОБА_2 орендної плати за землю та переплат за початок року, то суд приходить до висновку про необхідність скасування податкових повідомлень - рішень Центральної ОДПІ м. Харкова від 21.07.2016 № 2478-1204/1 та № 2478-1204 в повному обсязі, з огляду на їх безпідставність та необгрунтованість.

Щодо нарахувань Центральною ОДПІ грошових зобов`язань з орендної плати за землю за 2014 рік, то суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з розрахунку податкового органу, згідно договору оренди землі від 06.04.2011 року № 00085 розмір орендної плати за 2014 рік становить 21089, 20грн.

На підставі вищезазначеного, Центральною ОДПІ м. Харкова було донараховано позивачу різницю по податковим зобовязанням по орендній платі за землю у розмірі 6991, 21 грн. згідно податкового повідомлення рішення № 2478-1204/2 від 21.07.2016 року.

Однак, суд звертає увагу, що відповідно до даних облікової картки платника податків, позивачем за 2014 рік сплачено до бюджету суму орендної плати за землю у розмірі 15920, грн.

Отже, з урахуванням сплати позивачем орендної плати за землю у розмірі 15920, 00 грн. за 2014 рік, залишок грошових зобовязань по орендній платі мав становити 5169, 20грн. (21089, 20грн.- 15920, 00 грн = 5169, 20грн.).

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про необхідність скасування податкового повідомлення -рішення № 2478-1204/2 від 21.07.2016 року в сумі 1822, 01 грн. ( 6991, 21грн. нарахованого податкового зобов`язання - 5169, 20грн., як залишок грошових зобовязань по орендній платі = 1822, 01грн.).

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення рішення Центральної ОДПІ м. Харкова № 2478-1204/2 від 21.07.2016 року за 2014 рік в сумі 1822, 01грн. та податкових повідомлень - рішень Центральної ОДПІ м. Харкова від 21.07.2016 № 2478-1204/1 та № 2478-1204 в повному обсязі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства УкраїниВ решті задоволення позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Cкасувати податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 21.07.2016 № 2478-1204/2 з орендної плати за 2014 рік у розмірі 1822, 01грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 21.07.2016 № 2478-1204/2 з орендної плати за 2015 рік у розмірі 21600, 00грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 21.07.2016 № 2478-1204/2 орендної плати за 2016 рік у розмірі 37745,81 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 61072, АДРЕСА_1/2) сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 551 ( п'ятсот п'ятдесят п'ять) гривень 21 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (адреса: 61166, м. Харків, пр. Науки, 9, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 31 жовтня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников