Справа № 821/974/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/974/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, у якому просила:

- визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про прокуратуру») та за період з 29.03.2015 року по 31.12.2015 року, відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»);

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області здійснити перерахунок заробітної плати та виплатити її в повному обсязі з урахуванням: премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Голопристанського районного суду Херсонської області; оплати відпусток та матеріальної допомоги при наданні щорічної основної відпустки; оплати лікарняних та усіх інших надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу:

- за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про прокуратуру»),

- за період з 29.03.2015 року по 31.12.2015 року включно відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»),

- за період 09.09.2015 року по 31.12.2015 року виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50 - відсоткового зменшення, установленого постановою КМУ №644, з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати;

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області на користь позивача суму коштів по заробітній платі, яка утвориться в результаті перерахунку за вищевказані періоди;

- допустити відповідно до ст. 256 КАС України негайне виконання постанови суду в межах стягнення суми заробітної плати за один місяць.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.09.2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання Голопристанського районного суду Херсонської області. 01 жовтня 2015 року позивача переведено на посаду помічника судді Ширінської О.Х. Голопристанського районного суду Херсонської області. 14.10.2014 року перехідними положеннями Закону України «Про прокуратуру» внесені зміни до ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», доповнивши вказану норму абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30% посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Також, 29.03.2015 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VІІІ, в якому у абз. 2 ч. 1 ст. 147 наведена вищевикладена норма. Крім того, на виконання Закону №192-VІІІ внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №268, відповідно до яких з 09.09.2015 року посадовий оклад помічника судді встановлено з коефіцієнтом 0,4 місячного посадового окладу судді місцевого суду. Незважаючи на законодавчі зміни щодо розмірів посадових окладів та відповідних доплат помічників суддів, заробітна плата позивачці у період з 26.10.2014 року до 31.12.2015 року нараховувалась всупереч законодавству про оплату праці, чим порушено конституційні права позивача. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, позивачка зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань не є підставою для невиконання органом державної влади своїх грошових зобов'язань, а тому відмова відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці заробітної плати у розмірі, встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів», є протиправною.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись частково із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до не правильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою повністю задовольнити її позов.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області надіслало заперечення, у якому зазначило про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань від усіх учасників процесу не надходило та те, що справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, її розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Наказом керівника апарату Голопристанського районного суду Херсонської області від 29.09.2014 року №4-51/1 ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання, як таку, що пройшла за конкурсом, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису (а.с. 9).

Наказом керівника апарату Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 жовтня 2015 року №4-79/1 ОСОБА_1 переведено на посаду помічника судді Голопристанського районного суду Херсонської області Ширінської О.Х. на час виконання нею повноважень (а.с. 10).

Підпунктом 5 «в» п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України «Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців» від 24.02.2003 року №88-р, помічники суддів місцевих судів віднесені до 5 категорії посад державних службовців.

21.10.2013 року позивачці у відповідності до Закону України «Про державну службу» присвоєно черговий 10 ранг 5 категорії посад державних службовців, а 21.10.2015 року - 9 ранг 5 категорії посад державних службовців.

У період часу з 26.10.2014 року до 09.09.2015 року заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась, виходячи з посадового окладу у розмірі 1218,00 грн., а з 09.09.2015 року до 31.12.2015 року - з окладу 2756,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, діяв у порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, 26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII), яким частину 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ (далі - Закон №2453-VІ), доповнено абзацом другим: розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону №1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом №2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VІІІ (далі - Закон №192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону №2453-VІ, у статті 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону №192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

Відповідно до частин 7 та 8 статті 33 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII «Про державну службу» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (далі - Закон № 3723-XII) умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24.03.1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (далі - Закон №108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону №108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону №2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону №2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону №2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду визначена постановою №268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Зважаючи на те, що з 26.10.2014 року по 09.09.2015 року розміри окладів працівників суду, в тому числі помічників суддів не змінені, а законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону №2453-VІ та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28.03.2015 року не передбачено, управління ДСА в Херсонській області, як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна висновок щодо застосування норм матеріального права міститься в постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року №21-1726а16 та від 13 липня 2016 року №21-1488а16.

Частиною 2 ст. 161 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

Вирішуючи питання обґрунтованості позовної вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу заробітну плату в повному обсязі з урахуванням надбавок до посадового окладу та премій за період 09.09.2015 року по 31.12.2015 року, виходячи з посадового окладу - 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-відсоткового зменшення, установленого постановою КМУ №644, суд першої інстанції вірно виходив з того, що пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №644 на виконання пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», викладені у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Разом з тим судом першої інстанції вірно врахованого, що у Державному бюджеті України на 2015 рік були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у розмірах без 50-відсотковго зменшення; правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо) не передбачали фінансового механізму реалізації такого права.

Таким чином, колегія суддів погоджується, що підставою для відмови у здійсненні нарахування та виплати заробітної плати у розмірі, зазначеному позивачем, є відсутність бюджетного фінансування та механізму нарахування та виплати заробітної плати у розмірі, встановленому з урахуванням змін, внесених постановою КМУ №644.

До того ж, слід врахувати позицію Конституційного Суду України, викладену у справі від 11.03.2010 року №7-рп/2010 (справа про фінансове забезпечення діяльності судів), в якій зазначено, що в аспекті конституційних подань положення частини першої статті 130 Конституції України, а саме: «Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів», необхідно розуміти так, що:

- фінансування всіх судів в Україні повинне забезпечуватися державою виключно за рахунок коштів Державного бюджету України;

- від імені держави забезпечення фінансування судів здійснюють Кабінет Міністрів України шляхом розроблення та подання до Верховної Ради України проекту закону про Державний бюджет України та Верховна Рада України шляхом затвердження Державного бюджету України виключно законом України, здійснення контролю за його виконанням і прийняття рішення щодо звіту про його виконання;

- у Державному бюджеті України мають визначатися окремо для всіх судів України видатки на їх утримання, з подальшим забезпеченням повного і своєчасного виділення таких видатків;

- органи виконавчої влади беруть участь в організаційному забезпеченні функціонування судів і діяльності суддів у випадках та в порядку, передбачених Конституцією України та законами України.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області не наділено правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивачці та виплату заробітної плати у відповідному розмірі. З огляду на те, що у спірний період посадові оклади працівників апаратів місцевих судів Кабінетом Міністрів України були змінені та застосовувались з урахуванням 50-відсоткового зменшення, відсутні ознаки протиправності дій відповідача щодо не нарахування та невиплати заробітної плати позивачці у заявлених нею розмірах.

Таким чином, колегія суддів погоджується, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, діяв у порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, так як не наділений повноваженнями забезпечувати фінансування судів та визначати видатки на їх утримання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов