Справа № 2а-1962/10/1270
Суддя: В.В. Матвєєва
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

27 липня 2010 рокуСєвєродонецькСправа № 2а-1962/10/1270

Луганський окружний адміністративний суд у складі

судді: Матвєєвої В.В.

при секретарі: Зацепіпіній Ю.В.

за участю сторін:

представник позивача не зявився

представник відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом спільного Українсько-Австралійського підприємства «Капітал» до Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання неправомірною бездіяльності щодо відшкодування податку на додану вартість та нарахованих процентів, визнання неправомірним дії зарахуванню сум ПДВ в рахунок поточних платежів,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2005 року позивач звернувся з зазначеним позовом до Новопсковського районного суду Луганської області, яким просив визнати неправомірною бездіяльність відповідачів заступника начальника Новопсковського відділення Старобільської МДПІ ОСОБА_2, головного державного податкового інспектора Новопсковського відділення Старобельської МДПІ ОСОБА_3, старшого державного податкового інспектора відділу правового забезпечення Старобільської МДПІ ОСОБА_4 щодо відшкодування з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за податковими деклараціями за березень 1999року у розмірі 66 891грн., за травень 1999р. у розмірі 101 156грн. та за червень 1999року у розмірі 66133грн., всього 234 268грн. та нарахованих процентів у розмірі 794 700грн. станом на 28.09.2005 року; визнати неправомірними дії відповідача щодо зарахування сум податку на додану вартість позивачу за його податковими деклараціями з податку на додану вартість за березень 1999року у розмірі 66 891грн., за травень 1999р. у розмірі 101 156грн. та за червень 1999року у розмірі 66133грн., всього 234 268грн. у рахунок його поточних платежів з цього податку, та визнати що так зарахування не відбулося.

18 березня 2010 року справу було спрямовано в Луганський окружний адміністративний суд для розгляду за предметною підсудністю.

Ухвалою суду від 17 травня 2010 року неналежні відповідачі: заступник начальника Новопсковського відділення Старобельської МДПІ ОСОБА_2, головний державний податковий інспектор Новопсковського відділення Старобільської МДПІ ОСОБА_3, старший державний податковий інспектор відділу правового забезпечення Старобільської МДПІ ОСОБА_4 були змінені на належного Старобільську міжрайонну державну податкову інспекцію в Луганській області.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.04.1999року та 19.07.1999року він подав до Новопсковського відділення Старобільської МДПІ податкові декларації з податку на додану вартість за березень 1999року, у якій зазначена сума податку, яка підлягає відшкодуванню з бюджету у розмірі 66 891грн., за травень 1999р. у розмірі 101 156грн. та за червень 1999року у розмірі 66 133грн., всього 234 268ргн. , але відшкодовані ці суми не були, а були зараховані відповідачем в рахунок платежів позивача з цього податку.

Вважає бездіяльність відповідача щодо відшкодування зазначених сум ПДВ та нарахованих відсотків незаконно.

Крім того, позивач просив визнати дії відповідача по зарахуванню відємного значення сум ПДВ в рахунок майбутніх платежів незаконними, а також визнати, що таке зарахування фактично не відбулось.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові заяві ,позов просив задовольнити у повному обсязі, а невідшкодування заявлених сум ПДВ за березень, травень, червень 1999року у розмірі 234 268грн. та нарахованих відсотків, та визнати незаконними дії відповідача по зарахуванню зазначених сум в рахунок майбутніх платежів, або визнати, що таке відшкодування не відбулося.

У судове засідання 26 липня та 27 липня 2010 року представник позивача не прибув, просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача позов не виявив, надав письмові заперечення та пояснив, що при заповненні та здачі до ДПІ декларацій за березень, травень, червень 1999року позивач в рядку № 23 вказав суму відємного значення ПДВ, яка підлягає відшкодуванню, але в рядку № 25 зазначив 100% зарахування зазначених сум в рахунок майбутніх платежів.

Питання щодо відшкодування ПДВ за березень, травень, червень 199року розглядалось господарськими судами. Ухвалою господарського суду Луганскької області від 20.04.2006 року справу за позовом Українсько-Австралійського спеціального підприємства «Капітал» до Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції, відділення державного казначейства у Новопсковському районі залишено без розгляду у звязку з повторною неявкою представника позивача без поважних причин. З вимогами про відшкодування сум ПДВ позивач до МДПІ більше не звертався.

Вважає, що провадження у справі треба закрити, оскільки зазначений спір не має ознак публічно-правового спору.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає що провадження у справі треба закрити з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, однією з основних ознак адміністративної справи є наявність між сторонами публічно-правового спору.

Відповідно до частини 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішенням, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин.

Питання відшкодування податку на додану вартість з бюджету врегульовано пп. 7.7.3. п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким встановлено, що у разі, коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з пунктом 7.7.1 цієї статті, має відємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека, який приймається до негайної оплати (погашення) будь-якими банківськими установами. Суми, що не відшкодовані платнику податку протягом визначеного у цьому пункті строку, вважаються бюджетною заборгованістю. На суму бюджетної заборгованості нараховуються проценти на рівні 120% від облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобовязань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Платник має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у несвоєчасному відшкодуванні надмірно сплачених податків.

Виходячи з наведеного суд вважає, що наслідком розвязання публічно-правового спору має бути захист порушеного субєктивного права позивача.

Як вбачається із податкових декларацій, які були надані СП «Капітал» за березень, травень,, червень 1999року позивач в рядках №23 зазначив відємне значення ПДВ відповідно 66 891грн., 101 156грн. , а в рядках № 25 у цих деклараціях вказав 100-відсоткове зарахування ПДВ в рахунок погашення податкових зобовязань наступних податкових періодів.

Таким чином, за обставин, що склались у даній справі, вимога позивача про визнання неправомірною бездіяльність відповідача, який не вчинив передбачених законом дій для відшкодування сум податку з бюджету, а зарахував ці суми в рахунок зменшення податкових зобовязань, не є способом захисту прав платника ПДВ і не підлягає розгляду в суді. У разі відшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому способом захисту цього права має бути вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за позовом спільного Українсько-Австралійського підприємства «Капітал» до Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання неправомірною бездіяльності щодо відшкодування податку на додану вартість за березень, травень, червень 1999 року в сумі 234268грн. та нарахованих процентів в сумі 794700грн.14 коп., та визнання неправомірними дії по зарахуванню зазначених сум ПДВ в рахунок поточних платежів з підстав непідсудності зазначеної справи адміністративному судочинству.

Керуючись ст. 3, 17, ч.1 п.1 ст. 157, 158, 160, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом спільного Українсько-Австралійського підприємства «Капітал» до Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання неправомірною бездіяльність щодо відшкодування податку на додану вартість за березень, травень, червень 1999 року в сумі 234268грн. та нарахуванню зазначених документів з сум ПДВ в рахунок поточних платежів.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи,яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження ,якщо таку заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної після закінчення строку апеляційного розгляду справи.

Суддя ОСОБА_5