Справа № 2а/0270/779/12
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2012-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Вінниця

04 квітня 2012 р. Справа № 2а/0270/779/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Задерей Ірини Василівни,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому адміністративну справу за позовом Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області (далі Тростянецька ОДПІ) до Державного підприємства "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області № 39" (далі ДП "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області № 39") про стягнення податкового боргу

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року Тростянецька ОДПІ звернулась в суд з позовом до ДП "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області № 39" про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податковий борг по податку на додану вартість та по екологічному податку на загальну суму 235 110,18 грн., який в добровільному порядку відповідачем не сплачено, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовільнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав лише в частині, а саме підприємство має податковий борг по екологічному податку в сумі 10 918,18 грн. Щодо податкового боргу по податку на додану вартість відповідач зазначив, що проти даного боргу заперечує, оскільки з червня по грудень 2011 року підприємством сплачено даний податок в сумі 184 192,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Різниця становить 50 918,18 грн., тобто підприємством борг по податку на додану вартість погашений в повному обсязі. У звязку з цим, позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ДП "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області № 39" зареєстроване Виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Вінницької області, ідентифікаційний код 08679586, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ОСОБА_2 А01 № 475920 (а.с.4). Згідно довідки з ЄДРПОУ АБ № 196680 від 11.08.2010 року місце знаходження: Вінницька область, м. Ладижин, селище Губник, керівник ОСОБА_3 (а.с.5) та взяте на облік платника податків в ДПІ у Тростянецькому районі 24.01.1996 року за № 43, що підтверджується довідкою Форми №4-ОПП № 3529 від 13.12.2000 року (а.с.6).

Станом на день звернення з даним позовом до суду за відповідачем рахується заборгованість по податку на додану вартість в загальній сумі 224192,00 грн. та по екологічному податку на загальну суму 10918,18 грн.

Дана заборгованість виникла внаслідок самостійно поданих відповідачем податкових декларацій:

- № 4294 від 15.06.2011 року з податку на додану вартість за травень 2011 року на 44460,00 грн. (а.с.7-9);

- № 5098 від 19.07.2011 року з податку на додану вартість за червень 2011 року на суму 40495,00 грн. (а.с.10-12);

- № 5899 від 10.08.2011 року з податку на додану вартість за липень 2011 року на суму 14473,00 грн. (а.с.13-15);

- № НОМЕР_1 від 14.10.2011 року з податку на додану вартість за вересень 2011 року на суму 30615,00 грн. (а.с.16-18);

- № НОМЕР_2 від 17.11.2011 року з податку на додану вартість за серпень 2011 року на суму 37192,00 грн. (а.с.19-21);

- № НОМЕР_3 від 19.12.2011 року з податку на додану вартість за листопад 2011 року на суму 33886,00 грн. (а.с.22-24);

- № НОМЕР_4 від 12.01.2012 року з податку на додану вартість за грудень 2011 року на суму 23071,00 грн. (а.с.25-27);

- № 3617 від 04.05.2011 року з екологічного податку за 1 квартал 2011 року на суму 8641,14 грн. (а.с.20-21);

- № 5579 від 09.08.2011 року з екологічного податку за 2 квартал 2011 року на суму 1261,07 грн. (а.с.30-31);

- № НОМЕР_5 від 10.11.2011 року з екологічного податку за 3 квартал 2011 року на суму 1015,97 грн. (а.с.32-34).

Також, судом зясовано, що за підприємством вже рахувався податковий борг із зазначених податків, що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника станом на 31.12.2011 року та станом на 10.02.2012 року (а.с.35-54).

Визначаючись щодо позовних вимог суд керується та виходить з наступного.

Стаття 67 Конституції України встановлює, що платник податків зобовязаний вчасно й у повному розмірі сплачувати податки. З метою реалізації обовязків платника податків законодавчі акти встановлюють строки сплати податків.

Згідно п.п. 14.1.39 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 ст. 14 ПКУ).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (п.п. 14.1.175 ст. 14 ПКУ).

Обов'язок сплати податків платником податків передбачений і п.п.16.1.4. п.16.1. ст.16 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень пп. 49.18.2 п.49.18 статті 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 вказаного кодексу, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 20 Податкового кодексу України встановлено, що органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків.

При цьому, відповідно до пункту 3.95 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника, здійснюється за рішенням суду.

Оскільки відповідачем визнано податковий борг зі сплати екологічного податку, податковий борг у сумі 10918,18 грн. підлягає погашенню.

Стосовно посилання відповідача на те, що відповідно платіжних доручень за період з червня по грудень 2011 року підприємством погашено податкову заборгованість зі сплати податку на додану вартість, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначено джерела погашення податкового боргу, а пунктом 87.9 цієї статті встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зазначена норма визначає, які дії зі сплаченими платником податків коштів зобовязані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу. Зазначені дії здійснюються органами державної податкової служби після сплати коштів платником податків.

В даному випадку, в контексті наведеного, за результатами оцінки сукупності відомостей, наведених у витязі з облікової картки (за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»), вбачається, що станом на дату здійснення вищенаведених платежів, у позивача рахувався борг у розмірі суми, яка за кожним випадком визнана Тростянецькою ОДПІ як недоплата.

Згідно наведених відомостей, станом на останню дату граничного строку сплати податкових зобовязань за червень-грудень 2011 року, тобто станом на 31.12.2011 року, за позивачем рахувався борг у розмірі 224192,00 грн., статус якого як податкового боргу зумовлювався самостійним, декларуванням відповідачем податкових зобовязань з податку на додану вартість за попередній звітний період та несплатою цих податкових зобовязань у повному обсязі у встановлений строк, внаслідок чого не в повній мірі сплачені податкові зобовязання за минулий період набували статус податкового боргу станом на перше число наступного звітного місяця. При цьому, в даному випадку борг, що виник з відносин минулих періодів, був погашений Тростянецькою ОДПІ саме за рахунок платежів відповідача із сплати податкових зобовязань за період червня-грудня 2011 року (а.с.75-88), у звязку з чим на останню дату граничного строку сплати податкових зобовязань за період червня-грудня 2011 року, тобто станом на 31.12.2011 року, сформувався залишок податкових зобовязань за даний період у розмірі 224192,00 грн., який, у звязку з їх несплатою станом на перше число наступного місяця, набув статусу податкового боргу.

Виходячи з наведеного та приписів п. 87.9. ПК України дії позивача відносно такого зарахування є правомірними. Внаслідок цього, відповідно, виникла заборгованість із сплати податкових зобовязань за поточний період, яка, виходячи з даних облікової картки, станом на останній день граничного строку сплати зобовязань за червень-грудень 2011 року складала 224192,00 грн. та яка, внаслідок несплати протягом 10-ти днів після настання граничного строку подання податкового розрахунку, набула статусу податкового боргу на наступний день після спливу цього строку сплати.

Відтак, частина поточних податкових зобовязань за звітний місяць, погашалася у наступному звітному періоді, тобто, поза межами граничного строку сплати податкових зобовязань, а отже висновки позивача щодо несвоєчасної сплати податкових зобовязань за спірні періоди, є законними, обґрунтованими, та такими, що підтверджуються матеріалами справи.

Під час розгляду справи відповідачем не спростовано наведене та не доведено зворотне, доводи відповідача щодо своєчасної сплати податкових зобовязань за спірні періоди не відповідають встановленим судом обставинам та не ґрунтуються на наведених вище приписах податкового законодавства.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За сукупністю наведених обставин, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню в загальній сумі 235110,18 грн.

Згідно з частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Підприємство Ладижинської виправної колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області № 39" (с. Губник, м. Ладижин, Вінницька область, ) до місцевого бюджету (р/р 0008) податковий борг по екологічному податку в сумі 10918 (десять тисяч дев'ятсот вісімнадцять) гривень 18 (вісімнадцять) копійок, до державного бюджету (р/р 0008) податковий борг по податку на додану вартість в сумі 224192 (двісті двадцять чотири сто дев'яносто дві) гривні.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дончик Віталій Володимирович