Справа № 301/1942/16-а
Суддя: Пітерських М. О.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/1942/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О, при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу роти ДПС УПС в Закарпатській області старшого сержанта Неегрі Василя Петровича про визнання дій незаконними, скасування постанови серії ПС2 №698696 від 19.09.2016 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з адміністративним позовом до поліцейського взводу роти ДПС УПС Неегрі В.П. про визнання дій незаконними, визнання протиправною і скасування постанови серії ПС2 №698696 від 19.09.2016 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що не відповідає вимогам закону та винесена з перевищенням компетенції суб'єкта владних повноважень, оскільки при розгляді справи відповідачем не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Так, у постанові серії ПС2 №698696 зазначено, що правопорушення було вчинено 19.09.2016 року о 11.00 годині водієм, який керував автомобілем марки «Мерседес», реєстраційний номер «НОМЕР_1». Однак, в той момент, коли відповідачем було вжито заходи щодо зупинки транспортного засобу, позивач знаходився в автомобілі в якості пасажира, а водієм була його дружина ОСОБА_4, яка виконала під час зупинки автомобіля на вимогу працівника поліції вимоги щодо пред'явлення для перевірки документів. В діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вимоги ПДР України щодо пред'явлення відповідних документів не поширюють свою дію на пасажирів. Просив позов задовольнити, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав і пояснив, що вранці 19.09.2016 року разом з дружиною їхав до м. Іршава. За кермом автомобіля була його дружина - ОСОБА_4, а він сидів на передньому сидінні пасажира. Між селами Кушниця та Бронька Іршавського району працівники ДПС зупинили автомашину, на якій їхав позивач. Спочатку вони попросили пред'явити паспорт, що позивач і зробив, а потім стали вимагати пред'явлення посвідчення водія та проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння. Позивач пояснив, що посвідчення водія при собі не має, оскільки він не керував транспортом та відмовився пройти медичне обстеження, оскільки він був тільки пасажиром. На місці зупинки працівники ДПС постанову не складали та копії йому не вручали. Копію постанови він отримав поштою. Просив позов задовольнити.

Відповідач Неегря В.П. - суб'єкт владних повноважень - в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, письмові заперечення на позов не подав (а.с. 20).

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 показала, що вранці 19.09.2016 року разом з чоловіком ОСОБА_1 їхала в м. Іршава. За кермом автомобіля була саме вона, а чоловік був тільки пасажиром. Між селами Кушниця та Бронька працівники ДПС зупинили їх автомашину та спитали, чи має вона право на керування автомашиною. Свідок ствердила, що має посвідчення водія. Після цього, працівники ДПС попросили ОСОБА_1 пред'явити паспорт, що він і зробив, а потім стали вимагати пред'явлення посвідчення водія та проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння. Позивач посвідчення водія при собі не мав та відмовився пройти медичне обстеження, оскільки він був тільки пасажиром. На місці зупинки працівники ДПС постанову не складали.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 19.09.2016 року, керуючи трактором, був зупинений працівниками ДПС на дорозі між селами Кушниця та Бронька. Після перевірки документів, йому дозволили рухатися далі, однак, у нього не заводився трактор, тому він залишився на узбіччі дороги ремонтувати трактор. Через деякий час працівники ДПС зупинили інший транспортний засіб, після чого покликали його в якості понятого. Підійшовши ближче до машини він побачив, що за кермом автомашини сидіть жінка, а біля машини поруч з працівниками ДПС стоїть чоловік - ОСОБА_1, який відмовлявся продути трубку «Драгер». На прохання працівників ДПС підписав якісь документи, зміст яких не читав.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.289 КУпАП, скарга на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії ПС2 №698696 від 19.09.2016 року (а.с. 7).

З самої оскаржуваної постанови вбачається, що на місці винесення постанови ОСОБА_1 її копія не вручалася (а.с.7). Копію постанови направлено позивачеві поштою 21.09.2016 року, про що свідчить штамп на поштовому конверті (а.с.5).

До суду з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 30.09.2016 року, про що свідчить штамп на поштовому конверті ( а.с.10).

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду.

Згідно оскаржуваної постанови серії ПС2 №698696 від 19.09.2016 року, «ОСОБА_1 19.09.2016 року об 11 годині, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес», реєстраційний номер «НОМЕР_1», в с. Бронька Іршавського району керував автомобілем, не мав посвідчення при собі водія відповідної категорії» (а.с.7). Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді 450 грн. штрафу.

Ст. 126 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Згідно п. 2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним.

Отже, обов'язок мати при собі документ, що посвідчує право на керування транспортним засобом відповідної категорії, має тільки водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.ст. 252 та 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення вказані положення закону дотримані не були, свідченням чого є як відсутність посилання на докази в самій оскаржуваній постанові, так і відсутність яких-небудь додатків до постанови на основі яких посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що 19.09.2016 року під час зупинки працівниками ДПС транспортного засобу марки «Мерседес», реєстраційний номер «НОМЕР_1», за кермом вказаного автомобіля перебувала водій ОСОБА_4, а позивач ОСОБА_1 їхав в даній автомашині в якості пасажира.

Дану обставину у судовому засіданні підтвердили допитані в якості свідків і попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів за ст.384 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився та відповідно до ст.71 КАС України не надав суду доказів на спростування позовних вимог та документів, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, не навів доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення, законності та обґрунтованості накладення на позивача стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.126 КУпАП.

Не наведення в постанові доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, позбавляє суд можливості впевнитись у тому, що оскаржувана постанова винесена об'єктивно, обґрунтовано та законно у відповідності до ст.283 КУпАП. Не надано суду і доказів, які б спростували пояснення позивача та покази свідків.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги про визнання постанови протиправною та скасування постанови обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення такі, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки це питання не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Керуючись ст. ст. 251, 252, 256, 258, 280, 283 КУпАП, Рішенням КСУ від 8 квітня 2015 року N 3-рп/2015, ст. ст. 2, 11, 18, 41, 71, 86, 160, 171-2 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову поліцейського взводу роти ДПС УПС в Закарпатській області старшого сержанта Неегрі Василя Петровича серії ПС2 №698696 від 19.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. - визнати протиправною та скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського адміністративного апеляційного суду через Іршавський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча : М. О. Пітерських