Справа № 821/376/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 р. Справа № 821/376/16

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 30.03.2016 року № 000065/21-22-21-160270011.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату , час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у додатку до ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями виданої ФОП ОСОБА_2 за реєстраційним номером 5-21-21-64-10912 на період дії з 04.07.15р. до 04.07.16р., зазначено РРО з фіскальним номером , модель - PROMINI-500.02ME, заводський номер - ПБ57303290.

Відповідно до довідки від 03.02.2016 р., реєстрацію РРО з фіскальним номером , модель - PROMINI-500.02ME, заводський номер - ПБ57303290 було скасовано на підставі заяви позивача у зв'язку з його заміною. В той же час 03.02.2016 платнику видано реєстраційне посвідчення на РРО з фіскальним номером , модель - MG V 545 Т, заводський номер - GS00000420.

05 лютого 2016 року позивачем подано заяву про внесення змін та/або доповнень на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями до ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області.

У період з 05.02.2016 року по 06.02.2016 року, відповідно до витягу з інформаційної системи "Податковий блок - почекова передача" встановлено, що позивачем здійснювалась торгівля алкогольними напоями через РРО з заводським номером GS0000420.

09.02.2016 року до Головного управління ДФС у Херсонській області надійшла заява позивача від 05.02.2016 р.

10.02.2016 до додатку до ліцензії внесено відповідні зміни.

Відповідачем на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 17.02.2016 р. №65 та направлення на проведення перевірки від 17.02.2016 року №11 проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог діючого законодавства у сфер обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до розписки примірник направлення на проведення перевірки та копія наказу на проведення перевірки отримані позивачем 22.02.2016 року.

Перевірка позивача була проведена 22.02.2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 22.02.2016 р. №9/21/. Висновками акту встановлено, що позивачем на порушення ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" здійснювалась роздрібна торгівля алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат, не зазначений в ліцензії.

03.03.2016 року відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій від № 000065/21-22-21-, яким позивачу нараховано фінансові санкції на суму 10000 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій, оскільки встановлені перевіркою порушення позивачем фактично вчинені.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.11 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

З матеріалів справи вбачається, що у додатку до ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями виданої ФОП ОСОБА_2 за реєстраційним номером 5-21-21-64-10912 на період дії з 04.07.15р. до 04.07.16р., зазначено РРО з фіскальним номером , модель - PROMINI-500.02ME, заводський номер - ПБ57303290.

Відповідно до довідки від 03.02.2016, реєстрацію РРО з фіскальним номером , модель - PROMINI-500.02ME, заводський номер - ПБ57303290 було скасовано на підставі заяви позивача у зв'язку з його заміною. В той же час 03.02.2016 платнику видано реєстраційне посвідчення на РРО з фіскальним номером , модель - MG V 545 Т, заводський номер - GS00000420.

05.02.2016 року позивачем подано заяву про внесення змін та/або доповнень на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями до ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області.

09.02.2016 року до Головного управління ДФС у Херсонській області надійшла заява позивача від 05.02.2016 р.

10 лютого 2016 року до додатку до ліцензії внесено відповідні зміни.

Отже, після скасування реєстрації РРО з заводським номером ПБ.02.2016, право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями через РРО з заводським номером виникає у позивача з моменту внесення змін до додатку до ліцензії, тобто, з 10.02.2016 року.

Втім, як вбачається з роздруківки операцій проведених через РРО з заводським номером 080000420, позивачем здійснювалась торгівля алкогольними напоями через вищезазначений РРО у період з 05.02.2016 року по 06.02.2016 року, отже твердження апелянта про відсутність первинних документів, що підтверджують здійснення ним продажу алкогольних виробів є спростованими. .

Згідно ч.23 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб'єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Оскільки, позивачем роздрібна торгівля алкогольних напоїв здійснювалась через електронний контрольно- касовий апарат , не зазначений в ліцензії, то податковий орган дійшов до вірного висновку про порушення позивачем вимог ст. 15 вказаного Закону.

За порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону №481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10 000 гривень.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що прийняте відповідачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є обґрунтованим та правомірним.

Посилання апелянта на відсутність у податкового органу повноважень для винесення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та невідповідності форми спірного рішення чинному законодавству є необґрунтованими, з огляду на таке.

Частиною 4 статті 17 Закону № 481 визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених ч.2 ст.17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України, умови Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону № 481, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, встановлює форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 113.3 статті 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України та іншими законами України,

Судом першої інстанції встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано факт продажу алкогольних виробів через електронний контрольно- касовий апарат , не зазначений в ліцензії, що було підставою для застосування фінансових санкцій, а тому окремі недоліки в оформленні рішення не можуть бути підставою для скасування рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

Щодо доводів апелянта про порушення порядку проведення фактичної перевірки, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 75, 80 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин передбачених ПКУ.

Відповідно до ст. 81 ПКУ, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок, а саме, ревізори ознайомили позивача з направленням та наказом на перевірку. Більш того, позивач фактично допустив працівників контролюючого органу до проведення перевірки та розписався у направленні на перевірку.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, визначеній у постанові від 24.12.2010 р. у справі № 21-25а10, яка знайшла своє відображення в ухвалі ВАСУ від 29.05.2014 р. по справі №К/800/32767/13, ухвалі ВАСУ від 08.10.2014 по справі №К/9991/71188/12, платник податку який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно порушення порядку проведення фактичної перевірки, невідповідності наказу та направлення на проведення перевірки є безпідставними.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Таким чином, колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції та дійшла аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку, вважає що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 -залишити без задоволення, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко