Справа № 814/1250/15
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 р. Справа № 814/1250/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Князєв В.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПавлюк К.І.

за участю сторін:
ДПІЮношева І.Р. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень від 01.11.2010 № /0, № 001883172/0 і № /0,-

встановиЛА:

Позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень від 01.11.2010 № /0, № 001883172/0 і № /0.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 01.11.2010 № /0, № 001883172/0 і № /0.

Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 28 квітня 2016 року по справі № 814/1250/15 та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що з 14.09.2010 року по 14.10.2010 року спеціалістами ДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_6 за період з 11.07.2008 року по 30.06.2010 року, за результатами якої було складено Акт № 561/17-208/ від 18.10.2010 року.

На підставі висновків Акту № 561/17-208/ від 18.10.2010 року, висновками якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_6 податкового та валютного законодавства, ДПІ було сформовано податкові повідомлення-рішення від 01.11.2010 року № /0 про донарахування зобов'язання з податку на додану вартість на суму 5398,50 грн., від 01.11.2010 року № /0 про донарахування зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 3991,74 грн. та від 01.11.2010 року № /0 про донарахування зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 2860,34 грн.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХГУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції та за наявності всіх реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як вибачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_6 передала первинні бухгалтерські документи за період господарської діяльності з 11.07.2008 року по 30.06.2010 року за описом документів від 14.09.2010 року до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області для проведення планової перевірки.

В подальшому ці документи були вилучені Генеральною прокуратурою України в рамках розслідування кримінальної справи № 49-3031 та надано копію Протоколу огляду від 19.10.2010 року, складеного слідчим з особливо важливих справ генеральної прокуратури України Петренко В.Л., що підтверджує факт вилучення первинних бухгалтерських документів.

Судом першої інстанції було витребувано з Дніпровського районного суду м. Херсона матеріали кримінальної справи № 49-3031 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 364 Кримінального кодексу України, однак в матеріалах зазначеної кримінальної справи відсутні первинні бухгалтерські документи, на які посилалась позивачка для підтвердження своїх вимог.

Також, суд звернувся із запитом до Генеральної прокуратури України, в якому просив надати первинні бухгалтерські документи фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, які були вилучені в ході огляду місця події від 19.10.2010 року або повідомити до якої установи вони були направленні

09.03.2016 року Генеральна прокуратура України листом № 17/6-13вих-16 надано відповідь, що у зв'язку з проведенням неодноразових реорганізацій, у Головному слідчому управлінні Генеральної прокуратури України документи, щодо яких звертався суд із своїм запитом, відсутні.

Згідно із пп. 21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти зиключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство ґрунтується, крім інших, на презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого та підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як длатника податків, так і контролюючого органу.

Отже, оскільки первинні бухгалтерські документи позивача було втрачено державними органами, не по вині позивача, а судом вичерпано всі можливості для отримання цих доказів, то за таких обставин не можливо спростувати твердження позивача про правомірність його дій у податкових правовідносинах, та саме на державу в особі відповідних органів покладено обов'язок доказування в адмінісартивних справах.

Ч.1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень від 01.11.2010 № /0, № 001883172/0 і № /0 підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги один в один дублюють заперечення на позов (т.2 а.с. 60) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року по справі № 814/1250/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 26 жовтня 2016 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук