Справа № 804/2032/15
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Київ К/800/50969/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий); Горбатюка С.А.,
Кравцова О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (далі - позивач, ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського») звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просив скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30 липня 2014 року №110010000/2014/20073, визнати недійсним та скасувати рішення відповідача від 30 липня 2014 року № 110010000/2014/600155/1.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що договірна вартість придбаного товариством за зовнішньоекономічним контрактом від 13 лютого 2014 року №14-0298-12, укладеного з компанією «Puyang Refractories Group Co., Ltd», Китай, вироби з мінеральних речовин, що містять магнезіт: «переклаузовуглецева невипалена цегла у формі трапеції чорного кольору марки PN-MT-10A-DMKD з вмістом MgO - 82,06%; С - 8,53%» склала 1,030 дол. США за кілограм. Рішення про коригування митної вартості товару від 30 липня 2014 року №110010000/2014/600155/, яким ціна товару скоригована за резервним методом до рівня 1,344 дол.США/кг, жодним чином не обґрунтоване відповідачем.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, позивач просить оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 30 липня 2014 року позивачем до митного оформлення в режимі «імпорт» подано відповідачу додаткову електронну митну декларацію №110010000/2014/021278 на товар «вироби з мінеральних речовин, що містять магнезіт: «переклаузовуглецева невипалена цегла у формі трапеції чорного кольору марки PN-MT-10A-DMKD з вмістом MgO - 82,06%; С - 8,53%».

Даний товар надійшов на адресу ПАТ «ДМКД» на виконання зовнішньоекономічного контракту від 13 лютого 2014 року №14-0298-12, укладеного між позивачем та компанією «Puyang Refractories Group Co., Ltd», Китай.

Митна вартість товару була заявлена декларантом позивача відповідно до статті 58 Митного кодексу України (далі - МК України) шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) і складала 1030 дол. США за тону.

На підтвердження визначеної митної вартості декларантом позивача надані документи, які перелічені у графі 44 МД.

При візуальному контролі документів до МД відповідно статті 337 МК України виявлено певні ознаки ризиковості операції.

З причин певного ступеню ризиковості операції та з метою здійснення вичерпного переліку форм та обсягів митного контролю для унеможливлення декларування недостовірної митної вартості та посадовою особою, що здійснює митний контроль та митне оформлення за товарами сформовані ризики: Захід 105-2 «Можливе заниження митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів».

В результаті митного контролю встановлено наступне:

- відповідно до умов п.2.1 зовнішньоекономічного Контракту до вартості товару включено вартість пакування та маркування, але відомостей щодо відповідної складової митної вартості декларантом позивача не надано.

- за умовами Контракту у разі переміщення товару залізничним транспортом ціна товару визначається на умовах DAP ст. Правда.

На підтвердження заявленої митної вартості товару надано комерційний інвойс від 20 травня 2014 року №PNCIS15404B. У відповідності до умов Контракту (п.3.5) та відомостей, вказаних у залізничній накладній від 29 травня 2014 року №L041407, цей інвойс прямував разом з вантажем.

Як встановлено судом, інвойс не містить відбитку штампу «Під митним контролем» митниці на кордоні, який повинен бути з урахуванням вимог статті 335 МК України та п. 3.4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Мінфіну України від 9 жовтня 2012 року №1066.

Зазначене унеможливлює перевірку числового значення заявленої митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

До митного оформлення надана експортна декларація від 1 червня 2014 року 91454074, в якій зазначено, що товар за кодом вартістю 39334,67 дол. США (1,030 дол. США/кг) по Контракту від 13 лютого 2014 року №14-0298-12 поставляється на умовах CIF.

У той же час відповідно до наданих до митного оформлення документів (Контракт, Специфікація № 7) спірний товар поставляється на умовах DAP ст. Правда за такими самими цінами.

В наданих документах вартість спірного товару визначена однаковою при різних умовах поставки.

Відповідно до наданих товаросупровідних документів (залізнична накладна від 29 травня 2014 року №L041407) поставка спірного товару в Україну з Китаю здійснена залізничним транспортом.

Експортна декларація містить відомості щодо вартості транспортування (10 500 дол. СІЛА) та страхування (70 дол. США).

Позивачем не було надано документів на підтвердження вказаних складових митної вартості.

До заявленої декларантом митної вартості товару на умовах поставки DAP ст. Правда транспортну складову включено не в повному обсязі.

Позивачем 20 червня 2014 року надано лист №062Д/857, яким повідомлено відповідача про неможливість підтвердження транспортних витрат територією України, на підставі чого ціна товару, визначена контрактом, заявлена декларантом як митна вартість.

Всупереч зазначеному гр. 56 залізничної накладної від 29 травня 2014 року № L041407 містить інформацію щодо провізної плати 1143,67 шв. фр. засвідчену штампом ст. Забайкальськ; (гр.59) - відомості про додатковий збір - 70,5 грн.

З урахуванням умов постачання DAP ст. Правда вартість транспортування від виробника до пункту призначення є складовою вартості товару за контрактом, заявленої декларантом як митна вартість.

Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 5 лютого 2001 pоку №65, собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов'язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.

У підпункті 8 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов'язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду).

Отже, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, страхові витрати є частиною загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (частини четверта, десята статті 58 МК України), (пункт 190.1 статті 190 Податкового кодексу України) є обов'язковою для включення до бази оподаткування таких товарів.

Як встановлено судом, перевезення імпортованого вантажу здійснювалось залізничним транспортом (суцільнометалеві криті вагони, що є пересувним складом РФ) з Китаю через територію Росії, (з перевантаженням з китайських вагонів у вагони РФ).

У виданні ДП Укрпромзовнішекспертиза «Дайджест цін товарів на світових ринках» (за період з 16 червня 2014 року по 30 червня 2014 року) випуск №12 міститься інформація стосовно вартості залізничних перевезень пересувним складом Росії у червні. Так, за відомостями таблиці №14 вартість орендної ставки суцільнометалевого критого вагону об'ємом 120-122 м у червні складає 500,00-680,00 руб.РФ/добу, без ПДВ. Зазначені у залізничній накладній відомості щодо провізної плати 1143,67 Шв.фр. можуть складати вартість транзитного перевезення територією РФ. Декларантом пояснень та/або документів із зазначеного не надано.

Отже, як правильно вважають суди попередніх інстанцій, надані позивачем документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення (перевезення, навантажувально-перевантажувальні витрати, витрати з експедирування вантажу). У відповідача були наявні підстави для сумніву у повноті врахування транспортної складової у заявленій декларантом митній вартості товару.

Проте, позивачем не надано документів, що свідчили б про врахування зазначеної складової у митній вартості імпортованого товару.

За результатами опрацювання наданих до митного оформлення документів посадовою особою митниці було сформовано електронне повідомлення №1 від 29 липня 2014 року та засобами електронного зв'язку направлено позивачу.

Позивач листом від 30 липня 2014 року №062Д/1133 повідомив відповідача про ознайомлення з надісланою інформацією та про неможливість надання додаткових документів та про наданні їх в установлений законом термін згідно із частиною восьмою статті 55 МК України.

Оскільки надані позивачем документи не відповідали положенням МК України та не містяили відомостей, що підтверджені документально, визначені кількісно і достовірні для підтвердження числових значень митної вартості товару, відповідно до частини п'ятої статті 55 МК України під час проведення консультацій здійснено обмін наявною у митного органу та декларанта інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частини третьої статті 337 МК України, посадовою особою митниці проведено контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних стосовно імпортованого товару, які містяться в митній декларації та інших документах, поданих для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях інших митних оформлень, зокрема - МД (ІМ 40) від 15 січня 2014 року №110010000/2014/20013, від 3 лютого 2013 року №110010000/2014/0020110, за якими позивачем оформлений такий самий товар, ввезений за цим самим контрактом із рівнем заявленої декларантом митної вартості - 1,344 дол. США/кг.

У відповідача також була наявна інформація стосовно митного оформлення аналогічного товару за МД (ІМ 40) 702020001/2014/5005 від 10 червня 2014 року з рівнем заявленої декларантом митної вартості: - цегла марки PN-МТ-12А - 1,3861 дол. США/кг; цегла марки РN-МТ-16А - 1,3650 дол. США/кг.

Таким чином, як встановлено судом, рівень заявленої декларантом митної вартості «периклазовуглецевої цегли марки PN-МТ-10А-DMKD» 1,030 дол. США/кг нижчий, ніж в електронних документах, пов'язаних з перевіркою даних за МД.

Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості, що визначена за 3 методом - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів за попереднім контрактом ПАТ «ДМКД» такого самого товару (враховуючи хімічний склад, марку, виробника, час ввезення, розмір партії ) із рівнем митної вартості - 1,344 дол. США/кг (МД (ІМ 40 ) від 15 січня 2014 року №110010000/2014/20013, від 3 лютого 2014 року №110010000/2014/0020110.

Вказана інформація була доведена до відома позивача електронним повідомленням 2 від 30 липня 2014 року. Листом від 30 липня 2014 року №062Д/1134 позивач повідомив відповідача про ознайомлення з даною інформацією.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України, у випадку незгоди з рішенням про коригування митної вартості товарів, декларант має право на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій, крім випадків, передбачених частиною шостою статті 307 МК України.

Позивач скористався наданим правом і згідно МД від 1 червня 2014 року №110010000/2014/021301 товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов'язання відповідно до положень частини сьомої статті 55 МК України.

В подальшому на виконання приписів частини восьмої статті 55 МК України позивач листом від 8 вересня 2014 року №062Д/1477 звернувся до відповідача з проханням розглянути питання щодо відкликання спірного рішення про коригування митної вартості від 30 липня 2014 року №110010000/2014/600155/1 у зв'язку з наданням додаткових документів, а саме:

- експертного висновку Дніпропетровської ТПП від 26 серпня 2014 року №ГО-3708;

- калькуляції №14-05-066 від 6 серпня 2014 року;

- листа №14-05-072 від 27 серпня 2014 року.

Інші документи за сформованим переліком до митниці не надходили.

Відповідно до положень частини дев'ятої статті 55 МК України, митницею, з урахуванням положень законодавства, розглянуто документи спірного митного оформлення та вище вказані додаткові документи, надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості.

Враховуючи, що фактична поставка товару здійснюється залізничним транспортом безпосередньо з Китаю в Україну, суди обгрунтовано вважають, що надані пояснення застосування умов поставки не можуть бути враховані при здійсненні перевірки.

Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Жоден із зазначених у висновку Дніпропетровської ТПП від 26 серпня 2014 року №ГО-3708 Інтернет-ресурсів не містить переконливої інформації, яка б відповідала концепціям порівняльного підходу, що використовується експертом для маркетингового аналізу та результатів розрахунків щодо можливих коригувань відносно основних елементів, які використані експертом для порівняння.

Згідно умов специфікації № 7 до зовнішньоекономічного Контракту станом на дату звернення позивача до митниці листом від 8 вересня 2014 року № 062Д/1477 у ПАТ «ДМКД» оплата за постановлений товар вже повинна бути здійснена.

Враховуючи дату фактичної поставки імпортованої партії товару, випущеного у вільний обіг за МД від 1 серпня 2014 року №110010000/2014/021301 та положень контракту, на момент подання листа від 8 вересня 2014 року №№ 062Д/1477, у позивача вже повинні бути банківські платіжні документи, які б підтверджували фактичну суму, сплачену позивачем за товар.

Проте, позивачем банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, до митниці не були надані ані під час митного оформлення, ані під час дії гарантійних зобов'язань.

Враховуючи результати перевірки, невідповідності відомостей у наданих документах, виявлені під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та за результатами розгляду додатково наданих документів, неможливість проведення обчислення заявленого рівня митної вартості на підставі наданих документів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з сформованим митницею переліком, керуючись вищезазначеними положеннями законодавства, відповідач відмовив у скасуванні рішення про коригування митної вартості від 30 липня 2014 року №110010000/2014/600155/1.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 12 вересня 2014 року №5826/04-50-52.

Спірний товар був поданий до оформлення за тимчасовою митною декларацією від 20 червня 2014 року №110010000/2014/020893, під час здійснення митного контролю та митного оформлення були відібрані проби (зразки) товару та направлені на дослідження до експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи.

Після проведення відповідного експертного дослідження та надання висновку за його результатами позивачем на спірний товар була подана спірна митна декларація від 29 липня 2014 року №110010000/2014/021278 яка є додатковою декларацією (ДТ) до тимчасової митної декларації від 20 червня 2014 року №110010000/2014/020893.

Відповідно до частини третьої статті 260 МК України, для випуску товарів відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією застосовуються курси валют, визначені відповідно до статті 3 і цього Кодексу, заходи тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, чинні на дату прийняття органом доходів і зборів тимчасової митної декларації для оформлення.

При оформленні додаткової МД на спірний товар використовуються відомості, інформація, курси валют тощо, чинні на день подання тимчасової МД на цей товар.

Під час оформлення спірної додаткової МД використовувалась інформація станом на 20 червня 2014 року (дата оформлення тимчасової МД) і, відповідно неможливо було використовувати інформацію, яка міститься в рішення про коригування митної вартості від 14 липня 2014 року №110010000/2014/600130/1.

Як встановлено судом, спірний товар та товар, митна вартість якого була скоригована у Рішенні про коригування митної вартості від 14 липня 2014 року №110010000/2014/600130/1, не співпадають за хімічними та фізичними характеристиками. Товар різниться за формою, маркою та відсотковим вмістом магнезиту MgO, що є визначальним для цих виробів.

При проведенні митного контролю у митного органу була наявна інформація стосовно митного оформлення аналогічного товару за МД (ІМ 40) 702020001/2014/5005 від 10 червня 2014 року з рівнем заявленої декларантом митної вартості: - цегла марки РІЧГ-МТ-12А -1,3861 дол. США/кг; цегла марки РМ-МТ-16А -1,3650 дол. США/кг.

Відповідачем з урахуванням вимог частин другої, третьої статті 64 МК України вартість спірного товару була скоригована до вартості товару по МД (ІМ 40) від 15 січня 2014 року №110010000/2014/20013, від 3 лютого 2014 року №110010000/2014/0020110, за якими позивачем оформлений такий самий товар, ввезений за цим самим контрактом із рівнем заявленої декларантом митної вартості - 1,344 дол. США/кг.

Спірний товар та товар, оформлений за МД від 15 січня 2014 року №110010000/2014/20013, від 3 лютого 2014 року №110010000/2014/0020110, вироблені одним виробником та збігаються за хімічними та фізичними характеристиками.

Позивачем в МД самостійно заявлені другорядний 26 (3) та другорядний 2г (6) методи визначення митної вартості (МД №110010000/2014/20013 та №110010000/2014/0020110 відповідно).

До документів митного оформлення в якості підстави для визначення цих методів митної вартості в графі 44 МД вказано рішення про коригування митної вартості від 22 березня 2013 року №110010000/2013/600167/1 (код документа - 1501). Дане рішення позивачем не оскаржувалось.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди дійшли висновку про те, що у митниці не було достатніх підстав для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки позивачем було заявлено неповні відомості про митну вартість товарів та використані декларантом відомості про митну вартість товарів не підтверджені документально.

Вищий адміністративний суд України погоджується з таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною третьою статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (частина четверта статті 53 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша статті 54 МК України).

Відповідно до частин другої, третьої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина перша статті 55 МК України).

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли вірно висновку про те, що у митниці були достатні підстави для сумніву щодо рівня ціни товару для цілей визначення митної вартості товару.

Судом встановлено, що митним органом проведено процедури консультації з декларантом, що підтверджується матеріалами справи. При цьому митним органом належним чином мотивовано необхідність застосування резервного методу та неможливості застосування попередніх.

На момент прийняття оскаржуваного рішення, позивачем не було надано належні підтвердження формування ціни товару.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, а доводи, викладені в касаційній скарзі, зазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати судове рішення таким, що ухвалене з порушеннями норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220,220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :