Справа № 263/7583/16-а
Суддя: Ікорська Є. С.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №263/7583/16-а
Провадження №2-а/263/187/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючої судді Ікорської Є.С., при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі адміністративну справу за позовом Громадської організації «Ініціативна група «Разом» до Маріупольської міської ради про визнання невідповідним законодавству, не чинним з моменту прийняття рішення Маріупольської міської ради від 03.03.2016 №7/5-83, треті особи депутати Маріупольської міської ради Ковальчук Володимир Олегович, Кузнєцов Олександр Михайлович, Ларіонов Олександр Олексійович, Мамаєва Лариса Григорівна, Мірошниченко Дмитро Миколайович, Носенко Наталя Іванівна, Папакіца Кирил Валерійович, Ситнік Світлана Василівна, Ткачук Олександр Дмитрович, Хруль Денис Валерійович, Царек Олександр Володимирович, Чомаєва Ірина Анатоліївна,

В С Т А Н О В И В:

ГО «Ініціативна група «Разом» звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що при ознайомленні активістами ГО «Ініціативна група «Разом» з рішенням Маріупольської міської ради №7/5-83 від 03 березня 2016р. «Про прийняття до міської комунальної власності об'єктів та майна, що знаходяться на балансі Публічного акціонерного товариства «ММК ім. Ілліча», було встановлено порушення конфлікту інтересів. Позивач вважає, що рішення про передачу до міської комунальної власності об'єктів та майна, що знаходяться на балансі ПАТ «ММК ім. Ілліча» мало фактичний майновий та грошовий інтерес для ПАТ «ММК ім. Ілліча» та її робітників. Вважає, що це рішення прийнято з порушенням норм Закону України «Про запобігання корупції», а тому просить суд його скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю і просила його задовольнити. Додатково зазначила, що з приводу вчинення адміністративного правопорушення депутатами міської ради вона зверталася до поліції, наразі рішення за зверненням не прийнято

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що позивачем не зазначено, які саме права громадян були порушені прийнятим рішенням. Крім того, навіть без урахування голосів третіх осіб по справі, все одно рішення було ухвалено більшістю голосів.

Треті особи у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах що оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумно строку.

Згідно зі ст.ст.1, 2 Європейської хартії місцевого самоврядування, ратифікованої Україною 15 липня 1997 року, місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання і управління суттєвою часткою суспільних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення. Це право здійснюється радами або зборами, члени яких вільно обираються таємним голосуванням на основі прямого, рівного, загального виборчого права і які можуть мати підзвітні їм виконавчі органи.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Стаття 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно з частиною шостою зазначеної статті виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Регламентом Маріупольської міської ради VІІ скликання, затвердженим рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2015 №7/2-12, а саме ст. 39, встановлено, що на пленарних засіданнях міська рада може приймати нормативно-правові, ненормативні та інші акти у формі рішення, прийнятого у межах її компетенції для досягнення певної цілі, що спричинює певні юридичні наслідки.

Рішення міської ради приймається на її пленарному засіданні. Рішення вважається прийнятим, якщо за таке рішення проголосувала більшість від загального складу ради.

Загальний склад депутатів міської ради 54 особи, більшість від загального складу ради є 28 депутатів, тобто, аналізуючи наведене, можна зробити висновок, що для прийняття рішення повинно проголосувати 28 депутатів ради.

Так, 03.03.2016 Маріупольською міською радою прийнято рішення №7/5-83 «Про прийняття до міської комунальної власності об'єктів та майна, що знаходяться на балансі публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Вказаним рішенням вирішено прийняти безоплатно до міської комунальної власності, за наявності технічної документації, а також документів, що підтверджують право власності, наступне майно:

- будівлю гуртожитку №20, що знаходиться за адресою: вул.Казанцева,20, з майном;

- майно комплексу «Екстрім парк», що розташовано за адресою: вул. Карпінського, 90;

- будівлю за адресою пр. Металургів, 148, а саме: основна будівля Літ. А-3, тамбур а-1, майданчик а1, загальною площею 1367,4 м2;

- майно Водної станції за адресою: пл. Мічмана Павлова,1;

- фонтан з майном, що знаходиться на площі Незалежності на вул. Академіка Амосова, 2а;

- майно асфальтобетонного заводу № 1 за адресою: вул. Тополина, 2б;

- майно асфальтобетонного заводу № 2 за адресою: пр.1-го Травня, 106, що знаходяться на балансі публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Згідно з наданими представником відповідача підсумками голосувань за прийняття рішення «Про прийняття до міської комунальної власності об'єктів та майна, що знаходяться на балансі публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» голосували 50 депутатів, з яких проголосували «за» - 46 депутатів, у тому числі Ковальчук Володимир Олегович, Кузнєцов Олександр Михайлович, Ларіонов Олександр Олексійович, Мамаєва Лариса Григорівна, Мірошниченко Дмитро Миколайович, Носенко Наталя Іванівна, Ситнік Світлана Василівна, Ткачук Олександр Дмитрович, Хруль Денис Валерійович, Царек Олександр Володимирович, Чомаєва Ірина Анатоліївна, Папакіца Кирил Валерійович. 4 депутати утримались від голосування, а 1 депутат склав повноваження.

Таким чином, навіть без урахуванням голосів депутатів Ковальчука В.О., Кузнєцова О.М., Ларіонова О.О., Мамаєвої Л.Г., Мірошниченка Д.М., Носенко Н.І., Ситнік С.В., Ткачука О.Д., Хруль Д.В., Царек О.В., Чомаєвої І.А. за ухвалення рішення Маріупольської міської ради від 03.03.2016 №7/5-83 було проголосовано більшістю від загального складу депутатів міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що обсяг повноважень та правовий статус депутата місцевої ради визначається Конституцією України та Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад» та Регламентом міської ради, які визначають форму діяльності у місцевій раді та функції.

Як закріплено у п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради зобов'язаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.

Згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» депутати місцевих ради є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Депутат місцевої ради зобов'язаний вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника (п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з приписами п. 5.12. ст. 5 Регламенту Маріупольської міської ради VІІ скликання, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2015 №7/2-12, у випадку порушення чинного законодавства та рішень міської ради про запобігання корупції, виявлення конфлікту інтересів, участі в корупційних діяннях або сприянню іншим особам, депутат міської ради притягується до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Пунктом 38.1. ст. 38 Регламенту Маріупольської міської ради VІІ скликання, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 23.12.2015 №7/2-12 міський голова, заступник голови, секретар, депутат міської ради у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів, зобов'язаний надати заяву про конфлікт інтересів до управління «Секретаріат ради» Маріупольської міської ради, з занесенням відповідної заяви до протоколу засідання ради, та вжити заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів в порядку, передбаченому в Законі України «Про запобігання корупції».

Частинами 2, 3 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворог о додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Статтею 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що судді районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-7 цього Кодексу.

Проте, відповідно до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-7 КУпАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) та органів Служби безпеки України, а також прокурор.

Отже, якщо позивач вважає, що у діях третіх осіб є ознаки складу адміністративного правопорушення, позивачу слід звертатися із відповідною заявою до органу, до компетенції якого належить складання адміністративних протоколів за статтею 172-7 КУпАП.

Як зазначила у судовому засіданні представник позивача, вона звернулася до поліції, проте рішення наразі не прийнято. Внаслідок безпосереднього звернення позивача до поліції не вбачається підстав для постановлення окремої ухвали суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.2, 6-9, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Громадської організації «Ініціативна група «Разом» до Маріупольської міської ради про визнання невідповідним законодавству, не чинним з моменту прийняття рішення Маріупольської міської ради від 03 березня 2016 року №7/5-83, треті особи депутати Маріупольської міської ради Ковальчук Володимир Олегович, Кузнєцов Олександр Михайлович, Ларіонов Олександр Олексійович, Мамаєва Лариса Григорівна, Мірошниченко Дмитро Миколайович, Носенко Наталя Іванівна, Папакіца Кирил Валерійович, Ситнік Світлана Василівна, Ткачук Олександр Дмитрович, Хруль Денис Валерійович, Царек Олександр Володимирович, Чомаєва Ірина Анатоліївна, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня оголошення.

Суддя Є.С.Ікорська