Справа № П/811/1099/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року справа № П/811/1099/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Притули К.М. розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного підприємства "Рулен" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство "Рулен" звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення від 26.07.2016 року № в частині нарахування грошового зобов'язання в сумі 7140 грн. та застосованої штрафної санкції в розмірі 1785,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 26.07.2016 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 296762,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 49441,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив,що відповідачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень були порушені норми чинного законодавства, а тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

До суду, від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 р. № 2747-ІУ (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд вирішив провести судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 27.05.2016 року по 16.06.2016 року посадовими особами відповідача проведено документальну планову перевірку ПП "Рулен" з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, а також дотримання податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016 року та з питань сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2016.

Результати перевірки оформлені актом №27/11-23-14-04/34629107 від 24.06.2016 року (т.1 а.с.14-115).

В ході перевірки встановлено наступні порушення:

- пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 138.2, п. 138.4, п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 296762,00 грн., в тому числі: за 2013 рік в сумі 5604,00 грн., за 2014 рік в сумі 192158,00 грн., за 2015 рік в сумі 99000,00 грн.;

- п. 187.1 ст.187, пп.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п. 201.6 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 30154,00 грн. та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.24 Декларації) на загальну суму 1337,00 грн.;

- п.201.10 ст.201, п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 2517,22 грн.

26.07.2016 року на підставі акту перевірки Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в розмірі 346 203,00 грн., в тому числі за основним платежем - 296762,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 49441,00 грн. (т.1,а. с. 116);

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 37693,00 грн., в тому числі за основним платежем - 30154,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 7539,00 грн. (т.1,а. с. 118).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне

Приписами п. 1.1 ст. 1 ПК України визначено, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім не розподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу ( п. 138.6 ст. 138 ПК України).

Згідно з п. 138.8 ст. 138 ПК України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

- загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

- вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

- постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

- постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

- ввезення товарів на митну територію України;

- вивезення товарів за межі митної території України;

- виключено;

- постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 ПК України, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 ПК України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК України.

Водночас, ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України, господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва -підприємцями.

Проведення господарських операцій підприємства підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарських операцій є основою для податкового обліку.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги первинні документи, які складені на підтвердження фактичного здійснення господарської операції, а також враховуватись повнота складання всіх підтверджуючих господарські операції документів.

Згідно п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені ПК України. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Досліджуючи спірні правовідносини, суд встановив, що висновок відповідача, наведений ним в акті перевірки, ґрунтується на встановлених відповідачем фактах, які в цілому свідчать про безтоварність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та його контрагентами, на підставі яких був сформований податковий кредит з податку на додану вартість.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, одними з основних видів діяльності ПП "Рулен" є оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням (т.1,а.с.123-127).

Щодо господарських операцій з ТОВ "Агрілог".

Між ПП "Рулен" (покупець) та ТОВ "Агрілог" (постачальник) 29.01.2013 р. укладено договір № 18 (т.1, а.с. 172-173). Предметом зазначеного договору є постачання запасних частин та видаткових матеріалів до автотракторної техніки, в асортименті, кількості й за ціною, визначеними у специфікаціях, рахунках - фактурах та видаткових накладних, що є невід'ємною частиною даного договору.

На підтвердження взаємовідносин з ТОВ "Агрілог" по договору №18 позивачем подано: податкові накладні № 59 від 20.02.2014р. та №84 від 27.06.2014р. (т.1,а.с.137-138) та видаткові накладні №607 від 20.06.2014 р. та №630 від 27.06.2014р. (т.1,а.с.159-160).

Суми ПДВ, зазначені у вказаних податкових накладних, відображені позивачем у складі податкових зобов'язань з ПДВ за відповідні звітні періоди, що не заперечувалось представником відповідача.

Оплата отриманих запчастин підтверджується долученими до справи копіями платіжних доручень (т.1,а.с.161-162).

При цьому, податкові та видаткові накладні, якими оформлювався факт прийняття позивачем запчастин, містить всі обов'язкові реквізити, що передбачені для оформлення первинних документів: назву товару, його вартісне вираження, одиницю виміру, місце та дату складання, підписи уповноважених осіб

Зі змісту акта перевірки (т.1,а.с. 14-115) слідує, що взаємовідносини між позивачем та ТОВ "Агрілог" за договором постачання спрямовані на отримання ТОВ "Агрілог" податкової вигоди. Відповідач вважає такі операції збитковими, оскільки економічної вигоди від їх здійснення немає. При цьому, відповідачем враховано висновки "Узагальненої податкової інформації по ТОВ "Агрілог" за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014р. для врахування в роботі".

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного виконання робіт вказує спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Щодо господарських операцій з ФОП ОСОБА_1

Між ПП "Рулен" (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг від 05.01.2015 року, предметом якого є надання юридичної допомоги: надання консультацій у сфері права, складення письмових документів та здійснення представництва інтересів замовника як в сфері господарської діяльності, так і у всіх державних органах , в тому числі, але не виключно, правоохоронних, податкових і митних, органах нотаріату, судах загальної юрисдикції в присутності замовника, так і за його відсутності, зі складанням усіх необхідних для цього процесуальних документів, за що замовник зобов'язується сплатити гонорар (т.1,а.с.143-144).

Згідно з актами прйому - передачі виконаних робіт: від 30.01.2015 року виконавець виконав роботи з надання юридичних послуг на загальну суму 45000,00 грн.; від 31.03.2015 року виконавець виконав роботи на загальну суму 45000,00грн., від 28.02.2015 р. виконано робіт на загальну суму 46000,00 грн., від 30.04.2015 р. виконано робіт на загальну суму46000,00 грн., від 31.05.2015 р. виконано робіт на загальну суму 45000 грн., від 30.06.2015р. на загальну суму 47000,00 грн.,від 31.07.2015 р. на загальну суму 45000,00 грн., від 31.08.2015р. виконано робіт на 46000грн., від 30.09.2015 р. виконано робіт на суму 45000,00 грн., від 30.10.2015 р. виконано робіт на суму 46000,00 грн., від 30.11.2015 р. виконано робіт на суму 47000,00 грн., від 30.12.2015 р. виконано робіт на суму 47000,00 грн. (т.1,а.с.143-156).

Фактичне виконання умов укладеного договору також підтверджено долученими до матеріалів справи копіями рахунків (т.1.а.с.128-138).

В оплату за надані послуги позивач перерахував на рахунки ФОП ОСОБА_1 грошові кошти, що підтверджується відповідними копіями платіжних доручень, долучених до матеріалів справи (т.1,а.с.139-142

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд встановив, що установив, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин (акти приймання-передачі виконаних робіт), відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", про відсутність первинних документів під час перевірки в акті перевірки не встановлено.

Висновки акта перевірки про дефектність первинних документів, виписаних постачальниками внаслідок не підтвердження реальності здійснення господарських операцій із постачальниками та покупцями згідно з отриманою податковою інформацією та наявністю відомостей про ознаки фіктивності є помилковими, тому що припущення контролюючого органу про порушення податкового та іншого законодавства при створенні та діяльності постачальників не є підставою для позбавлення юридичної значимості первинних документів, виписаних такими постачальниками.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

При цьому судом встановлено, що, єдиною підставою для винесення оскаржуваних рішень стали висновки, отримані в рамках кримінального провадження. Проте, податковим органом, під час проведення перевірки оцінки господарських операцій з зазначеними вище контрагентами фактично надано не було.

Суд зазначає, що, оцінка господарських операціях повинна даватись на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов укладення конкретного правочину з обов'язковим врахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства.

Щодо господарських операцій з ТОВ "Комель.ЮА".

Між ПП "Рулен" (замовник) та ТОВ "Комель.ЮА" (виконавець) укладено договір про виконання робіт з організації збирання, видалення, знешкодження та утилізації відпрацьованих мастил (олив) від 05.07.20133року, предметом якого є надання послуг з організації власними силами або шляхом залучення третіх осіб заходів з переробки відпрацьованих масел (олив) (т.1,а.с.168-171).

Згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №00000068 та податковими накладними від 05.07.2013р. №22 та від 07.11.2013 р.№12 виконавець виконав роботи з організації заходів із переробки відпрацьованих мастил (олив) на загальну суму 35396,40 грн., у тому числі податок на додану вартість 5899,40грн.

В оплату за надані послуги позивач перерахував на рахунки ТОВ "Комель.ЮА" грошові кошти, що підтверджується копіями платіжних доручень (т.1,а.с.166-167).

Щодо господарських операцій з ФОП ОСОБА_2

Матеріалами справи встановлено, що між ПП "Рулен" (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (перевізник) укладено договір на перевезення вантажів територією України від 25.02.2014 р.№25/25, предметом якого є доставлення (перевезення) автомобільним транспортом довірений замовником (відправником) вантаж з пункту (місця відправлення) до пункту призначення та видача вантажу уповноваженій особі.

Згідно з актами прийому-передачі виконаних робіт: № 78 перевізником надано послуг на загальну суму 39200,00 грн.; № 24 від 22.01.2014 р. перевізником надано послуг на 29400,00 грн.; № 003 від 27.02.2014 р. на загальну суму 34300,00 грн.; №25 від 12.02.2014р. надано послуги на 14700,00 грн.;№64 від 24.06.2014р. надано послуг на 29400,00грн.; №58 від 04.06.2014 р. надано послуг на загальну суму 14700,00 грн.; №63 від 17.06.2014р. надано послуг на суму 14700,00 грн.; №65 від 19.06.2014 р. надано послуг на 14700,00 грн., №66 від 25.06.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №73 від 24.07.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №69 від 09.07.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №71 від 17.07.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №70 від 16.07.2014р. надано послуг на 29400,00 грн.; №46 від 15.05.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №49 від 20.05.2014 р. надано послуг на 14700,00 грн.; №53 від 30.05.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №26 від 11.03.2014 р. надано послуг на 39200,00 грн.; №30 від 18.03.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №004 від 29.03.2014р. надано послуг на 34300,00 грн.; №36 від 29.04.2014р. надано послуг на 39200,00 грн.; №33 від 03.04.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №35 від 24.04.2014 р. надано послуг на 14700,00 грн.; №88 від 21.10.2014р. надано послуг на 39200,00 грн.; №86 від 03.10.2014р. надано послуг на 29400,00 грн.; №007 від 02.09.2014р. надано послуг на 38220,00 грн.; №008 від 09.09.2014р. надано послуг на 38220,00 грн.; №82 від 08.09.2014р. надано послуг на 29400,00 грн.; №85 від 25.09.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №84 від 17.09.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №81 від 05.09..2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №83 від 11.09..2014р. надано послуг на 29400,00 грн.; №87 від 19.09.2014р. надано послуг на 39200,00 грн.; №89 від 24.10.2014р. надано послуг на 39200,00грн.; №79 від 22.08.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №77 від 15.08.2014р. надано послуг на 14700,00 грн.; №006 від 29.04.2014р. надано послуг на 34300,00 грн.; №72 від 05.08.2014р. надано послуг на 39200,00 грн.; №74 від 23.08.2014р. надано послуг на 39200,00 грн.; №34 від 25.07.2014р. надано послуг на 39200,00 грн.; №80 від 02.09.2014р. надано послуг на 39200,00 грн.(т.1,а.с.244,247,249,т.2,а.с.1,4,8,11,17,21,24,27,30,33,36,39,42,45,48,52,55,58,61,64,67,69,71,74,77,80,83,86,89,91,94-95,104-107).

Фактичне виконання умов укладеного договору також підтверджено долученими до матеріалів справи копіями замовлень на перевезення вантажів (т.1.а.с.174-243) та копіями рахунків - фактур та товарно-транспортних накладних (т.1,а.с.245-246,250, т.2,а.с.2-3,5-7,9-10,12-13,15-16,18-20,22-23,25-26,28-29,31-32,34-35,37-38,40-41,43-44,46-47,49,51,53-54,56-57,59-60,62-63,65-66,68,70,72-73,75-76,78-79,81-82,84-85,87-88,90,92-93,96-103).

В оплату за надані послуги позивач перерахував на рахунки ФОП ОСОБА_2 грошові кошти, що підтверджується відповідними копіями платіжних доручень, долучених до матеріалів справи (т.2,а.с.108- 117).

Згідно з змістом акту перевірки, підставою для не прийняття вказаних документів до уваги з боку контролюючого органу стало те, що у актах здачі-прийняття робіт, отриманих ПП "Рулен" від ФОП ОСОБА_2 не розкрито обсяг транспортування, формування ціни за послуги, тощо.

При цьому, суд зазначає, що зазначене твердження спростовано наступним. Так, до матеріалів справи долучено копії замовлень на перевезення вантажів, які є невід'ємною частиною договору від 25.02.2014 р.№25/25, які містять всі дані про маршрут перевезення, адресу завантаження та розвантаження та вартість перевезення.

Відповідно до п.138.2 ст.138, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

На підтвердження правильності нарахування податку на прибуток підприємств позивачем були надані документи по господарським відносинам між позивачем та контрагентами.

Усі досліджені документи відповідають вимогам податкового законодавства, не містять явних дефектів форми та змісту.

Таким чином, позивачем правомірно сформовано суми з податку на прибуток, що підтверджується матеріалами справи.

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій ПП "Рулен" та ТОВ "Комель.ЮА", ТОВ "Агрілог", ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, а відтак - і правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат.

Як вбачається з акту перевірки позивача, відповідачем у ході перевірки використано акти про неможливість проведення зустрічних звірок та акти перевірок контрагентів позивача. За результатами перевірок вказаних контрагентів позивача податковим органом встановлено відсутність поставок товарі та укладення угод без мети настання реальних наслідків. У зв'язку з цим, податковим органом визнано угоди поставки нікчемними, в тому числі, укладені з позивачем.

Разом з тим, Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов'язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов'язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбання товару (послуги)не безпосередньо дол. Бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов'язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Дана позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах (постанова від 11.12.2007 р., справа № 21-137во06), де ВСУ дійшов висновку про те, що у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) визнано, що платник податку на додану вартість не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не взнав про такі зловживання і не міг про них знати.

На час вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами, останні мали статус юридичної особи, були зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства України та включені до ЄДРПОУ.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі розгляду справи відповідачем не доведено суду правомірність оскаржуваного рішення, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати в розмірі 5326,92 грн. здійснені позивачем, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на користь ПП "Рулен."

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 162, 163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.07.2016 року № в частині нарахування грошового зобов'язання в сумі 7140 грн. та застосованої штрафної санкції в розмірі 1785,00 грн. та податкове повідомлення - рішення від 26.07.2016 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 296762,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 49441,00 грн.

Стягнути за рахунок державних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на користь Приватного підприємства "Рулен" судовий збір в розмірі 5326,92 грн.

Постанова відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя К.М. Притула