Справа № 815/2196/16
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/2196/16

Справа № 815/2196/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В. розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами адміністративну справу за позовом Одеського загону морської охорони (військова частина 1485) Державної прикордонної служби України до Державної фінансової інспекції в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області, ДП “Суднорементний завод імені 61 комунара” про зобов’язання суб’єкта владних повноважень вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Одеського загону морської охорони (військова частина 1485) Державної прикордонної служби України до Державної фінансової інспекції в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області, ДП “Суднорементний завод імені 61 комунара” про скасування абзацу 9 пункту 15 на сторінці 47 акту ревізії від 31.03.2016 року №08-11/42 та висновоку на заперечення щодо акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності, в тому числі використання бюджетних коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв’язку з оголошеною мобілізацією військової частини 1485 за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року (акт ревізії від 31.03.2016 року №08-11/42) затверджений в.о. начальника Держфінінспекції в Одеській області від 12.04.2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що актом ревізії від 31.03.16 №08-11/42 окремих питань фінансово-господарської діяльності, в тому числі використання бюджетних коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв’язку з оголошеною мобілізацією військової частини 1485 за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року вказано, що в порушення вимог п. 23 ч. 2 статті 29 Бюджетного кодексу України, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року №80-VIII протягом 2015 року Військовою частиною 1485 не перераховано до державного бюджету штрафних санкцій на суму 44 632,39 гривень, що призвело до недоотримання державним бюджетом коштів на зазначену суму. Позивач зазначає, що вказані штрафі санкції не були перераховані, оскільки замовнику було зменшено розмір остаточного платежу на суму штрафних санкцій, що було передбачено відповідним договором та додатковою угодою до нього. З наведених підстав позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 28.09.2016 року, не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, надав заяву, якою просив справу розглянути в порядку письмового провадження.

Представник відповідача позивача в судове засідання, призначене на 28.09.2016 року, не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що підконтрольна установа не може ставити питання про визнання протиправною вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області про стягнення збитків, оскільки правильність їх обчислення може бути перевірена лише судом, який розглядатиме позов Фінансової інспекції про стягнення цих збитків, а акти перевірки не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжують правовідносин.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області в судове засідання, призначене на 28.09.2016 року, не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечення не надсилались, надав письмові пояснення в яких зазначив, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства (за результатами проведеної ревізії) пред’являти обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Представник третьої особи ДП “Суднорементний завод імені 61 комунара” в судове засідання, призначене на 28.09.2016 року, не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечення не надсилались, свою правову позицію стосовно адміністративного позову не висловив.

Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

З урахуванням зазначених обставин, а також клопотання представника позивача щодо розгляду справи без його участі, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно п. 1.1.6.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області IV квартал 2016 року на підставі направлень на проведення ревізії, ревізійною групою проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності, в тому числі використання бюджетних коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв’язку з оголошеною мобілізацією Військової частини 1485 за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року.

Про результати зазначеної ревізії складено акт від 31.03.2016 року №08-11/42.

Ревізією встановлено, що протягом 2015 року укладено договір від 09.09.2015 №200-15-61/1304 між Військовою частиною 1485 (Замовник) та ДП «Суднобудівний завод ім.61 Комунара» (Виконавець), останній зобов’язується надати Замовникові послуги (код ДКПП 016:2010 33.15.1) - ремонтування та технічне обслуговування суден і човнів; «послуги з проведення докового ремонту з окремими роботами кораблів морської охорони, а саме Послуги з проведення докового ремонту з окремими роботами корабля морської охорони проекту 1241.2 «Григорій Куроп’ятников» (спецпризначення)».

Номенклатура, кількість (обсяг), ціна послуг викладені в Додатках №1 та №2, що є невід’ємними частинами договору.

Виконавець зобов’язується на свій ризик, своїми силами, із своїх матеріалів та на своєму обладнанні надати послуги в обсягах, заявлених в ремонтних відомостях, частково використовуючи матеріали і комплектуючі замовника, вказані в ремонтних відомостях.

Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені або збільшені залежно від реального фінансування видатків.

Ціна договору становить 2 386 068,35 грн, включаючи ПДВ.

Ціна договору включає всі витрати Виконавця, пов’язані з наданням послуг за цим договором, в т.ч. вартість самих послуг, витрати на сплату податків і зборів, вартість матеріалів, витрати на страхування, навантаження, розвантаження тощо.

При досягненні 80% технічної готовності Корабля виконавець подає замовнику на узгодження та затвердження розрахунок твердої договірної ціни.

Тверда договірна ціна розраховується калькуляцією твердої договірної ціни у відповідності з діючими нормативними документами ціноутворення виконавця на підставі обсягу робіт, який був погоджений при визначені орієнтовної договірної ціни, з урахуванням внесених у визначений обсяг робіт змін, виявлених під час ремонту, а також фактичної вартості покупних і комплектуючих виробів.

Тверда договірна ціна затверджується сторонами протоколом погодження твердої договірної ціни, який стає невід’ємною частиною цього договору.

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником авансу у розмірі 30% від вартості договору, а саме 715820,51 грн протягом 10 банківських днів з дати отримання оригіналу належним чином оформленого рахунку; оплати проміжних платежів протягом 15 банківських днів з моменту підписання проміжних актів виконаних робіт, але не більше 80% від загального обсягу; остаточний розрахунок проводиться на протязі 15 банківських днів з дня повного виконання робіт та підписання приймально- здавального акту.

При зміні раніше узгоджених сторонами обсягів робіт, Замовник залишає за собою право корегування ремонтних відомостей, а також суму договору, виходячи з виділених бюджетних коштів. При цьому замовник і виконавець вносять відповідні зміни додатковими угодами до договору.

Строк надання послуг - протягом 2015 року.

Відповідно до умов п.5.6 договору «якщо в процесі ремонту Корабля за результатами переузгодження обладнання, що підлягає відновленню, або за вимогою Замовника виникає потреба в додаткових роботах, не передбачених ремонтними відомостями, то сторони переузгоджують термін закінчення ремонтних робіт, їх вартість і укладають встановленим порядком додаткову угоду до цього договору».

Виконавець зобов’язується надати послуги протягом 30 календарних днів з дня підписання акту прийняття корабля в ремонт та отримання авансу.

Виконавцю дозволяється залучати до виконання цього договору субпідрядників, але не більше 20% від вартості договору.

Згідно з додатковою угодою від 13.10.2015 №1-15 до договору №61- 130/200-15 у зв’язку з несприятливими для проведення докування корабля погодними умовами та враховуючи інформацію, викладену в листі виконавця від 13.10.2015 №36/1147 сторони домовились надати послуги протягом 43 календарних днів з дня підписання акту прийняття корабля в ремонт та отримання авансу.

Для більш детального відображення предмету закупівлі затверджено форму ремонтних відомостей (Додаток №1 та Додаток №2) у вигляді, наданому виконавцем в ціновій пропозиції під час процедури проведення закупівлі послуг.

Згідно з додатковою угодою від 27.10.2015 №2-15 у зв’язку зі збільшенням обсягів робіт, що виникли в результаті дефекації корпусу та його конструкцій під час проведення докового ремонту, які не були передбачені в ремонтних відомостях сторони домовились, що виконавець зобов’язаний надати послуги протягом 58 календарних днів з дня прийняття корабля в ремонт.

Згідно з додатковою угодою від 16.11.2015 №3-15 сторони домовились, що тверда договірна ціна договору складає 1 931 526,34 грн з ПДВ.

Станом на 16.11.2015 виконавцем не виконані наступні роботи:

відповідно до виконавчої відомості докової частини ремонту КрМО «Григорій Куроп’ятников»: п.2 в повному обсязі; не здійснено спуск КрМО «Григорій Куроп’ятников»;

відповідно до виконавчої відомості механічної частини ремонту КрМО «Григорій Куроп’ятников»: пункти 1,2,3,4 в повному обсязі.

Також відповідно до п.3.1 договору від 09.09.2015 №61/1304/200-15 сторони затвердили протокол твердої договірної ціни з надання послуг, виконавчу відомість механічної частини на суму 123027,39 грн, виконавчу відомість докової частини - 1 328 426,04 грн та виконавчу відомість додаткових робіт - 480 072,91 гривень.

Додатковою угодою від 02.12.2015 №4-15/385-15 з урахуванням виявлених арифметичних помилок при складані виконавчої відомості докової частини ремонту та за домовленістю сторін про зміну обсягу ремонтних робіт сторони погодили тверду договірну ціну в сумі 1 630 827,73 гривень та затвердили в новій редакції протокол погодження договірної ціни, а також виконавчу відомість докової частини ремонту КрМО «Григорій Куроп’ятников» в новій редакції (1 281 865,58 грн) та виконавчу відомість додаткових робіт ремонту КрМО «Григорій Куроп’ятников» (225 934,76 грн.) Виконавчу частину механічної частини ремонту КрМО «Григорій Куроп’ятников» залишено без змін (123 027,39 гривень).

Крім того, додатковою угодою від 21.12.2015 №5-15/444-15 доповнено п.7 договору пунктом 7.10 наступного змісту: «у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов’язань за цим договором з боку виконавця та пред’явлення замовником аргументованої претензії, замовник має право обрати два способи утримання штрафних санкцій, що передбачені пунктом 7.3 договору - шляхом сплати штрафних санкцій виконавцем на користь замовника або ж шляхом зменшення замовником розміру остаточного платежу на суму штрафних санкцій.

Згідно з Додатком №1 до додаткової угоди №5-15/444-15 здійснено розрахунок суми пені та штрафу за договором від 09.09.2015 №61/1304/200-14, а саме:

З 02 грудня по 21 грудня 2015 року виконавець має сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення: (1630827,73-1284787,88)*20 днів*0,1%= 6920,80 грн.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку Військової частини 1485 Державному підприємству «Суднобудівний завод ім.61 Комунара» перераховано коштів по КПКВ 1002030 «Матеріально-технічне забезпечення Державної прикордонної служби України та утримання її особового складу» КЕКВ 2260 «Видатки та заходи спеціального призначення» у сумі 1 586 195,24 гривень, що менше на суму штрафних санкцій.

Враховуючи вищезазначене, в порушення п.23 ч. 2 ст. 29 Бюджетного Кодексу України, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ протягом 2015 року Військовою частиною 1485 не перераховано до державного бюджету штрафних санкцій на суму 44 632,49 гривень, що призвело до недоотримання державним бюджетом коштів на зазначену суму.

Згідно з п. 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до п. 4 вказаного Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов’язань, ефективним використанням кошів і майна, з дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів.

Згідно п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявлені збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Держфінінспекцію України також передбачено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушення законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Вищевказані норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-ХІ1, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред’являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження та використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

З аналізу вищенаведених норм слідує висновок, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів.

Так, при виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов’язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов’язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

При цьому, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов’язки для позивача.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 7 жовтня 2014 року (№ 21 -368а14), у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року (№ 21-436а 14).

Як зауважила колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 18.09.2014 року у справі № 21-332а14, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів розповсюджується на публічно-правові спори. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до п. З Порядку затвердження проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, акт ревізії - документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду від 10.09.2013 року.

Таким чином акти перевірки не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов’язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжують правовідносин.

Отже, акт ревізії складений працівниками Держфінінспекції в Одеській області за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності, в тому числі використання бюджетних коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв’язку з оголошеною мобілізацією Військової частини 1485 за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року, містить лише систематизований виклад виявлених у ході ревізії фактів.

Відповідачем також не було заявлено до позивача жодних вимог про стягнення коштів, а лише поставлено питання щодо пояснення чому в порушення п.23 ч. 2 ст. 29 Бюджетного Кодексу країни, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII протягом 2015 року Військовою иною 1485 не перераховано до державного бюджету штрафних санкцій суму 44 632,49 гривень по договору від 09.09.2015 року №200-15 укладеного між військовою частиною 1485 та ДП «Суднобудівний завод ім.61 комунара» на предмет надання послуг з проведення докового ремонту з окремими роботами кораблів морської охорони, а саме Послуг з проведення докового ремонту з окремими роботами корабля морської охорони проекту 1241.2 «Григорій Куроп’ятников» спецпризначення).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов Одеського загону морської охорони (військова частина 1485) Державної прикордонної служби України до Державної фінансової інспекції в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області, ДП “Суднорементний завод імені 61 комунара” про скасування абзацу 9 пункту 15 на сторінці 47 акту ревізії від 31.03.2016 року №08-11/42 та висновоку на заперечення щодо акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності, в тому числі використання бюджетних коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв’язку з оголошеною мобілізацією військової частини 1485 за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року (акт ревізії від 31.03.2016 року №08-11/42) затверджений в.о. начальника Держфінінспекції в Одеській області від 12.04.2016 року не підлягає задоволенню, оскільки акт ревізії не є нормативно - правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, а лише носить інформаційний характер та не має обов'язкового характеру.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Одеського загону морської охорони (військова частина 1485) Державної прикордонної служби України до Державної фінансової інспекції в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області, ДП “Суднорементний завод імені 61 комунара” про скасування абзацу 9 пункту 15 на сторінці 47 акту ревізії від 31.03.2016 року №08-11/42 та висновок на заперечення щодо акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності, в тому числі використання бюджетних коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв’язку з оголошеною мобілізацією військової частини 1485 за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року (акт ревізії від 31.03.2016 року №08-11/42) затверджений в.о. начальника Держфінінспекції в Одеській області від 12.04.2016 року – відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан