Справа № 337/2718/16-а (2-а/337/113/2016)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2016 рокусправа № 337/2718/16-а провадження №2-а/337/113/2016

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 липня 2016 року по справі №337/2718/16-а (провадження №2-а/337/113/2016) за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1)визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо призначення позивачу пенсії за віком з 14.06.2016р. із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік;

2)зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя перерахувати та виплатити позивачу пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням, що у 2016 році становить 3263,1 грн. з 14.06.2016 року та виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти його місячних пенсій, обчислених із врахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у 2016 році.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив про те, що він є працівником охорони здоров`я, та з 22.11.2006 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років, позивачу з 23.11.2006 року виплату пенсії було припинено.З 10.05.2016 року, він набув право на отримання пенсії за віком у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та 14.06.2016 звернувся до УПФУ із заявою про призначення йому пенсії відповідно до цього Закону. Проте, відповідачем було фактично переведено позивача із одного виду на інший відповідно до статті 45 Закону №1058-ІV та при розрахунку нового розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік. Не погодившись з таким розрахунком, позивач 17.06.2016р. звернувся до УПФУ із заявою, в якій просив обчислити розмір пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, та здійснити виплату грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058. Проте, відповідач відмовив в задоволенні вищевказаних вимог. Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 липня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, а саме:

визнано неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо обчислення ОСОБА_2 розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007р.;

зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_2 з 14.06.2016р. пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2013-2015р., з урахуванням фактично здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постанова суду, в частині незадоволених позовних вимог, мотивована відсутністю у позивача права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Такі висновки суд обґрунтував тим, що оскільки позивачу раніше призначалася пенсію за віком на пільгових умовах (2006 рік), то він не має на отримання зазначеної грошової допомоги.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач фактично не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у нього права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Заявник апеляційної скарги вказує на те, що на час звернення за призначенням пенсії за віком на загальних підставах ним не отримувалася будь-яка інша пенсія, а отже він має право на отримання зазначеної грошової компенсації. Позивач зазначає також те, що той факт, що раніш йому призначалася пенсія (2006 рік), не може бути підставою для невиплати грошової допомоги у відповідності до п.7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058.

Відповідач також звертався до суду з апеляційною скаргою на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 липня 2016 року, проте її було повернуто ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у зв'язку з не усуненням її недоліків.

За таких обставин, враховуючи те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, то судом апеляційної інстанції надається оцінка правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права в цій частині судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в оскарженій частині та в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, є працівником у галузі охорони здоров`я. Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 було звільнено з посади лікаря-нарколога Запорізького обласного клінічного наркологічного диспансеру 21.11.2006р. у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років.

З 22.11.2006р., відповідно до поданої заяви, позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

23.11.2006р. позивач працевлаштувався на посаду лікаря-нарколога Запорізького обласного клінічного наркологічного диспансеру і з цього моменту виплату пенсії за вислугу років йому було припинено.

З 23.11.2006р. позивач продовжував працювати в даній установі на посаді лікаря-нарколога.

14.06.2016р., у зв'язку з досягненням пенсійного віку (10.05.2016р.) позивач звернувся до УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з розпорядженням №154079 від 29.06.2016р. відповідач здійснив переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з 14.06.2016р. відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік.

17.06.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив обчислити розмір пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, та здійснити виплату грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058.

Листом від 05.07.2016р. №129/Д-9 УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя відмовило позивачу в задоволенні вищевказаних вимог, посилаючись на те, що пенсія призначена та виплачується відповідно до вимог діючого законодавства. Також, відповідач зазначив про відсутність підстав для виплати позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з такими діями управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення, в оскарженій частині, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в частині заявлених вимог щодо виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не заперечуючи досягнення позивачем, на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, пенсійного віку, передбаченого ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не заперечуючи того, що позивач на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не заперечуючи наявності у позивача страхового стажу - 35 років, пенсійний орган вказує на те, що право на грошову допомогу мають особи, за умови, якщо до часу призначення пенсії за віком вони не отримували будь-яку іншу пенсію.

Тобто, позиція відповідача полягає у тому, що оскільки позивачу раніше призначалася (виплачувалась) пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то під час призначення пенсії за віком у нього відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таку позицію органу Пенсійного фонду України колегія суддів вважає необґрунтованою з наступних підстав.

З аналізу наведеної норми права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Тобто, конструкція зазначеної норми права свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь-якого іншого виду пенсії саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для відмови у невиплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком є отримання особою будь-якої пенсії, а не призначення пенсії в минулому.

Оскільки, встановлені обставини справи свідчать про те, що станом на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач не отримував будь-якого виду пенсії, то відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо наявності у позивача права на отримання грошової допомоги у відповідності до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позову, скасувати та в цій частині позов задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст..ст.202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 липня 2016 року по справі №337/2718/16-а (провадження №2-а/337/113/2016) в частині відмови у задоволенні позову - скасувати та в цій частині прийняти нову постанову про задоволення позову.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності з вимогами п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Постанову у повному обсязі складено 28.10.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська