Справа № 806/1629/16
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м.Житомир справа № 806/1629/16

категорія 10.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Мазур О.О.,

за участю: позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання видати посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи (з вкладкою) 1 категорії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати відмову Житомирської обласної державної адміністрації у видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи (з вкладкою) 1 категорії протиправною;

- зобов"язати Житомирську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи (з вкладкою) 1 категорії.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що у зв"язку із встановленням їй у лютому 2015 року 2-ї групи інвалідності, пов"язаної з впливом аварії на ЧАЕС, має право на отримання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії. Вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено у видачі такого посвідчення, оскільки ним помилково трактуються норми чинного законодавства.

Позивачка підтримала свої заявлені вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 проживала відповідний до діючого законодавства термін на території зони посиленого радіологічного контролю, а тому їй було видано Київською обласною державною адміністрацією посвідчення потерпілої категорії 4 серії НОМЕР_1 від 10.10.05.2006, яке діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю (а.с.10).

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 9919 від 29.12.2014, позивачці встановлено захворювання та причинний зв"язок, пов"язаний з впливом аварії на ЧАЕС внаслідок іонізуючого випромінювання та шкідливих чинників (а.с.13).

Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачці встановлено 2 групу інвалідності з 03.02.2015 безстроково, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою серії 12ААА №089183 від 10.02.2015 (а.с. 14).

У зв"язку з відмовою Малинської РДА направити подання до Житомирської ОДА про видачу ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, позивачка звернулася до суду із позовом про зобов"язання вчинити дії.

07.07.2016 р. постановою Житомирського окружного адміністративного суду визнано протиправну бездіяльність Малинської районної державної адміністрації Житомирської області щодо відмови в оформленні подання до Житомирської обласної державної адміністрації для вирішення питання про видачу ОСОБА_1 посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов'язано Малинську районну державну адміністрацію оформити та направити вказане подання відповідно до вимог Постанови КМ України № 51 від 20.01.1997року.

На виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду, Малинська РДА на адресу відповідача направила подання про видачу ОСОБА_1 посвідчення 1 категорії у зв"язку із захворюванням, пов"язаним з впливом аварії на ЧАЕС.

За результатами розгляду подання, 09.08.2016 відповідачем на адресу позивачки було направлено лист №3968/39/2-16, яким відмовлено у видачі посвідчення, оскільки Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме з ст. 2 виключено зону посиленого радіологічного контролю. Цим же Законом статті 2 (визначення категорії зон радіоактивних забруднених територій) та 23 (Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4) Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено (а.с.19-21).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду для захисту порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтями 11,14 наведеного Закону визначаються підстави та умови віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зокрема, до четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

Цим же Законом статтю 2 ("Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій") та 23 ("Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4") Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

Зважаючи на зазначене, позивач на даний час не може проживати у зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства, - немає, як наслідок посвідчення потерпілого 4 категорії втратило чинність з 01.01.2015.

Таким чином, на момент складання експертного висновку Центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України від 16.12.2014 №20, огляду в Житомирській обласній МСЕК- 10.02.2015 та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, ОСОБА_1 вже не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи і як наслідок, до позивачки неможливо застосувати норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, законодавством чітко встановлено право на отримання статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, яке пов"язане з фактом встановлення причинного зв"язку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС.

Так, статтею 14 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії можуть бути віднесені інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи , щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Статтею 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Оскільки позивачці причинний зв"язок інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС був встановлений Житомирською обласною МСЕК-1 10.02.2015, тобто після набуття чинності Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-УІІІ, тому на момент огляду МСЕК позивачка вже не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, як зазначено в довідці МСЕК, інвалідність настала 03.02.2015, тобто також після набуття чинності вказаного Закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені обставини, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, а тому у нього були відсутні підстави для та видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 86, 158-162, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 28 жовтня 2016 р.