Справа № 826/6671/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 жовтня 2016 року № 826/6671/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Кобилянського К.М., Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Департаменту фінансів Міністерства оборони України,

Міністерства оборони України
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (надалі відповідач 1), Міністерства оборони України (надалі відповідач 2), в якому просить: визнати відмову Департаменту фінансів МОУ щодо мого права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 р., ст. 16 Закону та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі ... інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців" протиправною; визнати право ОСОБА_1 , відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 р., підпункту 4 пункту 2 ст. 16 Закону та ч. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі ... інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців ..." на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок Захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї; зобов`язати Департамент фінансів МОУ виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в зв`язку з встановленням МСЕК інвалідності другої групи з 06.04.2015 р. відповідно до підпункту 2 п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги ... в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності другої групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії відповідача 1 у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги на підставі Постанови Київського апеляційного адміністративного суду, інваліду 2-ої гр. незаконними, що грубо порушує права позивача, які чітко визначені та гарантовані ч. 2 ст. 3, ст.ст. 8, 22, 24, 46, 92 Конституції України, підпунктами 4 і 5 пункту 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 2 ч. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 р.

Представник Відповідача 1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Заперечень на позовну заяву суду не надав.

Відповідач 2 проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях.

В обґрунтування заперечень Відповідач 2 зазначає, що заява позивача з доданими документами Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби не розглядалась, пропозиції не формувались, протокол не складався і Міністру оборони України для прийняття рішення не подавався, а тому підстав для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю позивача, не має.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 1989 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас з посади старшого викладача кафедри радіотехніки Київського вищого військового авіаційного інженерного училища та 20 серпня 2001 року йому встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0422530 ОСОБА_1 з 06 квітня 2015 року встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї.

Позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою від 14 травня 2015 року щодо оформлення відповідних документів на отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності, до якої були додані: копія довідки МСЕК від 09 квітня 2015 року, копія посвідчення ветерана війни-інваліда війни 2-ої групи, копія довідки страхової компанії «Оранта».

Листом від 28 травня 2015 року №4985 військовим комісаріатом ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено ОСОБА_1 , що право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 у нього відсутнє, оскільки на день звільнення з військової служби (31 жовтня 1989 року) та на даний час не існує правової норми, яка б давала право на отримання одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з відмовою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 в отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, позивач звернувся до суду з позовом.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року по справі № 759/12970/15-а, Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 щодо отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» - протиправною та зобов`язати Київський міський військовий комісаріат оформити документи на отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням МСЕК інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з 06 квітня 2015 року відповідно до п.6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Позивачем 05.11.2015 р. подано до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про прийняття документів відповідно до рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року по справі № 759/12970/15-а на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням МСЕК інвалідності другої групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з 06 квітня 2015 року та направити документи на розгляд до Департаменту фінансів Міністерства оборони України на розгляд.

Листом №11051 від 10.11.2015 р. військовий комісар Київського міського військового комісаріату повідомив позивача, що подані ним документи направлено на розгляд комісії щодо виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з визнанням інвалідності 2 групи (огляд повторний) в 2015 році, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків при випробуванні ядерної зброї.

Військовий комісар Київського міського військового комісаріату листом від 02.12.2015 р. №11844 повідомив позивача, що Департамент фінансів за вихідним від 27.11.2015 р. № 248/3/6/3614 повернув документи позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомив, що дія законодавчих та нормативно-правових актів на позивача не поширюється то і підстав для розгляду поданих документів не вбачається.

Позивач вважає, що відповідачем всупереч вимогам законодавства та без врахування рішення суду було безпідставно відмовлено в отриманні одноразової грошової допомоги в зв`язку з визнанням інвалідності 2 групи, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання відмови Департаменту фінансів МОУ щодо права Позивача на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 р., ст. 16 Закону та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі ... інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців" протиправною та визнати право ОСОБА_1 , відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 р., підпункту 4 пункту 2 ст. 16 Закону та ч. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі ... інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців ..." на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок Захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із ч. 2 ст. 16 вищезазначеного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

В силу вимог ст. 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону; б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (надалі Порядок №975), який прийнятий відповідно до п.2 ст.162, п.9 ст.163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: 1) військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи; 2) військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі: 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи; 3) військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі: 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги набувається у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності та не ставиться в залежність від первинного чи вторинного встановлення такої інвалідності.

У відповідності до п. 12 Порядок №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Як вбачається зі змісту Постанови КМ України № 499 від 28.05.2008 року, остання прийнята відповідно до статті статі 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Вказаною постановою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (надалі Порядок № 499).

Згідно з пункту 7 Порядку № 499 Керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 року № 168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п.1). Голові комісії (заступник Міністра оборони України) забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань (п.2 наказу.).

З листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27 листопада 2015 року № 248/3/6/3614, вказаний департамент є структурним підрозділом центрального апарату Міністерства оборони України, підпорядкованим міністру.

Згідно п.7 Порядку № 499, при розгляді документів позивача Міністерство оборони України повинно прийняти одне з двох рішень: або про призначення одноразової грошової допомоги, або про відмову у призначені. Рішення про відмову у призначені такої виплати повинно бути мотивоване та викладене в письмовій формі.

В силу положень вказаного вище пункту Порядку № 499 та наказу № 168 відповідну пропозицію для вирішення питання позивача (позитивну або негативну) повинно надати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. За наслідком розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення.

З пояснень представника відповідача 2 вбачається, що заява позивача з документами не розглядалась Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, а пропозиції не формувались і Міністру для прийняття рішення не подавались.

З матеріалів справи вбачається, що заяву позивача з доданими документами, по суті у встановленому законодавством порядку не розглянуто та не вирішено про що свідчить лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27 листопада 2015 року №248/3/6/3614, який направлено не позивачу, а Київському міському військовому комісаріату.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що в даному випадку наявна бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду і вирішення по суті питання ОСОБА_1 відносно поданих ним документів з заявою від 05листопада 2015 року.

В запереченнях на позовну заяву відповідач 2 зазначає, що позивачу встановлено вищу групу інвалідності, а саме II групу понад дворічний термін з часу первинного встановлення інвалідності то відповідно правових підстав для здійснення виплати одноразової грошової допомоги у Міністерства оборони України немає.

Суд не погоджується з вищезазначеними твердженнями відповідача 2, оскільки Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року по справі № 759/12970/15-а встановлено, що інвалідність другої групи внаслідок захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї, встановлена позивачу після набрання чинності зазначеними нормативними актами, що регулюють розмір та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, колегія суддів доходить висновку щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.ст.16, 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суд звертає увагу, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року по справі № 759/12970/15-а, підтверджено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.ст.16, 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З аналізу матеріалів справи, вбачається, що рішенням суду встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.ст.16, 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому додатково підтвердження дане право не потребує.

Враховуючи, вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в даній частині підлягають частковому задоволення, шляхом визнання протиправною відмову Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 р., ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

В частині позовних вимог щодо зобов`язати Департамент фінансів МОУ виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в зв`язку з встановленням МСЕК інвалідності другої групи з 06.04.2015 р. відповідно до підпункту 2 п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги ... в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності другої групи, Суд зазначає наступне.

Як зазначав в своїх рішеннях (від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14) Верховний Суд України спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Судом встановлено протиправність дій відповідачів щодо не розгляду та не прийняття відповідного рішення щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму та під час розгляду документів позивача не враховано висновків Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року по справі № 759/12970/15-а про підтвердження права позивача на отримання даної допомоги, а тому позовні вимоги позивача в частині зобов`язати Міністерство оборони України виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в зв`язку з встановленням МСЕК інвалідності другої групи з 06.04.2015 р. відповідно до підпункту 2 п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності другої групи підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятої ним спірної постанови з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 р., ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в зв`язку з встановленням МСЕК інвалідності другої групи з 06.04.2015 р. відповідно до підпункту 2 п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності другої групи.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя А.Б. Федорчук
Судді К.М. Кобилянський
А.С. Мазур