Справа № 465/4625/16-а
Суддя: Гулієва М. І.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.10.2016 р.Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої- судді Гулієвої М.І.

при секретарі - Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції ,сержанта поліції Сидорок Ростислава Ігоровича про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності , посилаючись на те, що відповідно до постанови від 19.07.2016 р. на нього накладено адміністративне стягнення за те, що 19 липня 2016 року, керуючи транспортним засобом на 542 кілометрі автодороги Київ - Чоп, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив пункт 8.5.1 Правил дорожнього руху України. Вказана постанова підлягає скасуванню,так як в його діях відсутній склад даного правопорушення .Інспктором поліції не взято до уваги,що він не порушував ПДР,а здійснив обгін автомобіля,що рухався перед ним із швидкістю,менше 30км/год.

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення. Крім того вказав, що позивач працівникам поліції пояснював, що перед ним рухався транспортний засіб із швидкістю менше ніж 30 км., що надавало йому право згідно вимог ПДР здійснювати перетин дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія). Незважаючи на не заперечення факту руху транспортного засобу перед транспортним засобом Позивача, та здійснення ним його обгону працівниками поліції було складено постанову серії ДР №094727 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

Представник відповідача в в судове засідання не з"яивився, надіслав заперечення на позов, просить у задоволенні позову відмовити.За наведених обставин, суд вважає за можливе справу розглядати у його відсутності, відповідно до ст.128 КАСУ.

В судове засідання сержант Сидорок Р.І. не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно увідомлений про час і місце розгляду справи. За наведених обставин, суд вважає за можливе справу розглядати у його відсутності, відповідно до ст.128 КАСУ.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України встановлює "презумпцію невинуватості", відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.24 Постанови пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено судом, відповідно до постанови від 19.07.2016 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді 255,00 грн. штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КпАП України,а саме за те,що 19 липня 2016 року, керуючи транспортним засобом на 542 кілометрі автодороги Київ - Чоп, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив пункт 8.5.1 Правил дорожнього руху України

У відповідності до пункту 1.1 частини 1 розділу 34 ПДР (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

У відповідності до абзацу 5 частини 1 розділу 34 ПДР, як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Незважаючи на пояснення Позивача про те, що ним було здійснено обгін транспортного засобу, що рухався із швидкістю,менше 30 км/год. працівники поліції не взяли до уваги даного факту, а виключно послалися на те, що особа перетнула вузьку суцільну лінію, без врахування вимог закону щодо винятків перетину такої лінії.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем суду не надано жодних доказів у підтвердження правомірності прийнятого рішення.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку,що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких грунтується висновок про вчинення правопорушення.

Закриття провадження у справі про адміністрпативне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб"єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

За наведених обставин, суд вважає , що позов підставний та підлягає до задоволення,а постанова про накладення адміністративного стягнення-до скасування.

Керуючись ст.ст. 7-14,128,158-163,167 ,171-2 КАС України,суд, -

П о с т а н о в и в :

позов задоволити .

Постанову серії ДР№ 094727 від 19.07.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10днів з дня її проголошення.

Суддя: М.І.Гулієва