Справа № 817/1558/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Справа №817/1558/16

24 жовтня 2016 року м. Рівне
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Жуковська Л.А., розглянувши позовну заяву

Дочірнього підприємства "Укрбурштин" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Українські поліметали"
до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

Боржник - Дочірнє підприємство "Укрбурштин" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Українські поліметали" звернувся до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2016 року №52087175, винесену старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1, стягувач- Державна податкова інспекція у м. Рівне.

Ухвалою судді від 06.10.2016 року позовну заяву залишено без руху, позивача зобов'язано усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду належної позовної заяви, документу, що підтверджує повноваження представника, копії позовної заяви та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1378,00 грн., із зазначенням реквізитів відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням вимог немайнового характеру.

Для усунення недоліків встановлено строк до 18.10.2016 року.

У встановлений строк позивач (скаржник) недоліки позовної заяви не усунув.

20.10.2016 року до суду надійшли письмові пояснення на усунення недоліків, зареєстровані за вх. №14153/16, підписані керуючим менеджером Дочірнього підприємства "Укрбурштин" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Українські поліметали" ОСОБА_2, в яких зазначається, що на думку позивача (скаржника), ним правомірно подано саме скаргу на дії державного виконавця і законодавство не передбачає сплати будь-якого судового збору за подання такої скарги до суду.

Жодних документів до вказаних письмових пояснень не додано.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 108 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Пунктом 1 частини 3 статті 108 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Суддя приходить до висновку, що позивачем (скаржником) не виконано вимоги ухвали від 06.10.2016 року та не усунуто недоліки позовної заяви і не приймає до уваги доводи, наведені у письмових пояснень на усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Частиною 4 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У свою чергу, за приписами частини 1 статті 1 КАС України, цей Кодекс визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Згідно з ч. 1 ст. 104 КАС України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, чинне законодавство встановлює обов'язок боржника у виконавчому провадженні, в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця до суду, звертатися до адміністративного суду з адміністративним позовом у формі позовної заяви, а не скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI передбачено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року №928-VIII визначено, що з 01.01.2016 року мінімальна заробітна плата установлена на рівні 1378,00 грн./міс.

Таким чином, позивачу (скаржнику) за подання до суду даного адміністративного позову, який містить позовну вимогу немайнового характеру, належало сплатити судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Суддя відхиляє посилання позивача (скаржника) на пункт 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 року №6, за змістом якого, враховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Тому, дана постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не може застосовуватись під час вирішення питання про розмір судового збору, який належить сплатити при поданні до суду адміністративного позову.

Крім того, на виконання вимог ухвали судді від 06.10.2016 року позивачем (скаржником) так і не було додано документу, що підтверджує повноваження представника і з цього приводу не наведено жодних доводів у письмових поясненнях на усунення недоліків.

За наведених обставин, суддя приходить до висновку, що мають місце передбачені пунктом 3 частини 1 статті 108 КАС України підстави для повернення позовної заяви (скарги) позивачу (скаржнику) з усіма доданими до неї документами.

При вирішення даного питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі "ОСОБА_3 проти України" від 30.08.2013 року, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05).

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 108, ст. 165 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву (скаргу) Дочірнього підприємства "Укрбурштин" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Українські поліметали" до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанови - повернути позивачу (скаржнику) разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Жуковська Л.А.