Справа № 813/2519/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Справа № 876/6683/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" до Львівської митниці ДФС України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ТОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" звернулося в суд з позовом до відповідача - Львівської митниці ДФС України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якому просило зобов'язати відповідача скласти на підстав заяви від 19 квітня 2016 року №80 висновок про повернення ТОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" з Державного бюджету України надмірно сплачених платежів у сумі 45529,23 грн. та подати його до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, шляхом перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що, незважаючи на набрання законної сили судовим рішенням про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №209000003/2013/200202/2 від 04 листопада 2013 року, Львівська митниця ДФС не виконала процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї чинним митним законодавством та протиправно відмовила позивачу у поверненні надмірно сплачених податків. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Представник позивача (апелянта)- Мощинська О.В. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача - Рибак Н.Я. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 грудня 2011 року ТОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" та ТОВ "ЕйСіПі Польська" уклали договір №ACP/C/CNT/30/2011 поставки рідкого діоксиду вуглецю (CO2), на виконання умов якого ТОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" імпортувало на митну територію України 01 листопада 2013 року діоксид вуглецю (CO2), зріджений, охолоджений, який використовується в промисловості, в автоцистерні за ціною 50 доларів США за кожну тонну L - СО2.

04 листопада 2013 року Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № 29000003/2013/200202/2, яким визначено митну вартість товару у сумі 0,1500 доларів США за 1 кг, тобто 150,00 доларів США за 1 т. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2013/00932, в якій зазначено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів через неможливість завершення м/о по причині внесення змін у гр. 12, 45, 43, 44 ВМД (у зв'язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару) ст. 55 МК України, постанови КМУ від 21.05.2012 року № 450.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі №813/737/14 (яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 206 року) визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Міндоходів від 04 листопада 2013 року № 29000003/2013/200202/2 про коригування митної вартості.

19 квітня 2016 року ТОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" подало до Львівської митниці ДФС заяву про повернення платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а саме: 8947,91 грн. ввізного мита та 37581,32 грн. податку на додану вартість, сплачених при митному оформленні товару відповідно до митних декларацій №/2013/039298 від 04 листопада 2013 року, №/2013/039297 від 04 листопада 2013 року, №/2013/039314 від 04 листопада 2013 року, №/2013/039312 від 04 листопада 2013 року, №/2013/039392 від 05 листопада 2013 року, №/2013/039390 від 05 листопада 2013 року, №/2013/039400 від 05 листопада 2013 року, №/2013/040038 від 08 листопада 2013 року, №/2013/040039 від 08 листопада 2013 року, №/2013/040037 від 08 листопада 2013 року, №/2013/039859 від 08 листопада 2013 року, №/2013/044463 від 11 грудня 2013 року, №/2013/046629 від 24 грудня 2013 року, №/2013/046586 від 24 грудня 2013 року, №/2013/046589 від 24 грудня 2013 року, №/2013/046604 від 24 грудня 2013 року, №/2013/004082 від 13 лютого 2014 року, №/2013/004623 від 18 грудня 2014 року, №/2013/005108 від 22 лютого 2014 року шляхом перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивача.

Листом №9904/10/13-70-19/43 від 01 липня 2016 року Львівська митниця ДФС повідомила позивача про те, що з метою прийняття висновку про наявність чи відсутність надмірної сплати до бюджету податків, а також про їх розмір митницею вносилася пропозиція щодо можливості проведення Головним управління ДФС у м.Києві документальної перевірки правильності обчислення декларантом митної вартості товару діоксид вуглецю (CO2) після скасування судом рішення про корегування митної вартості від 04 листопада 2013 року №209000003/2013/900161/2. За результатами отриманої інформації від Головного управління ДФС у м. Києві у митниці наявні підстави повернути надмірно сплачені кошти за оформленою митною декларацією від 04 листопада 2013 року №209140000/2013/035231, у графі 44 якої зазначено рішення про корегування митної вартості від 04 жовтня 2013 року №209000003/2013/900161/2. Для повернення надмірно сплачених коштів ТОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" необхідно подати нову заяву із зазначенням сум надмірно сплачених коштів за оформленою митною декларацією від 04 листопада 2013 року №209140000/2013/035231, що виникли в результаті скасування судом рішення про корегування митної вартості від 04 листопада 2013 року №209000003/2013/900161/2.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку коли митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, тому немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими. Оскільки рішення про відмову у митному оформленні та визначення митної вартості товарів щодо конкретної партії товару митницею приймалося лише щодо однієї ВМД, і з приводу неї відповідач просив уточнити суму, щодо інших ВМД такі рішення не приймалися, а тому відсутній факт надміру сплати митних платежів за оформлення митними деклараціями, щодо яких декларантом добровільно визначено митну вартість.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,8 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про товари, зокрема, фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення.

Згідно з ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч.1 ст.51 МКУкраїни передбачає, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Ч.2 ст.52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару мають право приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

П.54.1 ст.54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно зі ст.269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган) доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборі допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення.

Приписами ст.301 МК України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.43.1. ст.43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до вказаної статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п.43.3. ст.43 ПК України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України та ст.ст.43,102 ПК України розроблено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007р. № 618, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007р. за № 1097/14364.

При цьому, Митним кодексом передбачено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, організацій, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що 19 квітня 2016 року позивач звернувся до Львівської митниці ДФС із заявою про повернення платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету шляхом перерахування таких коштів на поточний рахунок ТОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ТОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" самостійно визначив у поданих Львівській митниці ДФС вантажно-митних деклараціях митну вартість товарів, пред'явлених для митного оформлення, яка розраховувалась позивачем за шостим (резервним) методом визначення митної вартості.

Ці митні декларації прийняті митним органом, щодо них здійснено митне оформлення товарів, товари випущено у вільний обіг згідно зі ч.7 ст.55 МК України, декларації не змінювались та не визнавались недійсними. Інших ВМД, в яких, зокрема, митна вартість товарів була б визначена за першим методом, позивачем до митного органу не подавалось. В свою чергу митним органом не приймались рішення щодо відмову в прийнятті таких ВМД.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів приймались щодо товару заявленого за митною декларацією №209000003/2013/200202/2 від 04 листопада 2013 року; рішення щодо інших оформлених партій товару за митних деклараціях, Львівською митницею не приймалися, тобто декларантом заявлялася митна вартість визначена ним самостійно.

Враховуючи самостійне визначення позивачем бази оподаткування податком на додану вартість та ввізним митом шляхом декларування відповідних показників у вантажних митних деклараціях, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Верховний Суд України неодноразово звертав увагу на те, що декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо ж митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими немає.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Такі правові позиції викладені Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 25 листопада 2014 року (справа № 21-338а14), від 09 грудня 2014 року (справа №21-205а14), від 07 липня 2015 року (справі №21-324а14), від 16 лютого 2016 року (справа №21-71а14), а відповідно до вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року у справі № 813/2519/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 28 жовтня 2016 року.