Справа № 826/20326/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мамчура Я.С.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 23 771 415,71 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за фактом несплати спірної суми податкового боргу відповідачу податковим органом було направлено вимоги про сплату боргу від 30.05.2002 р. та від 03.07.2002 р., а тому така заборгованість підлягає стягненню в порядку ст. 95 ПК України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі - Закон № 2181-ІІІ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

У пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).

У п. 58.1, 58.2, 58.3 ст. 58 ПК України передбачено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктом 129.1 статті 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Пунктом 129.3 статті 129 ПК України встановлено, що нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини). У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Згідно з п. 129.4 ст. 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження. Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Статтею 131 ПК України встановлено, що нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом. Суми пені зараховуються до бюджетів або державних цільових фондів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки.

У пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону № 2181-ІІІ, який був чинним станом на момент надіслання позивачу податкових вимог у 2002 році, визначено, що в разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Якщо контролюючий орган, що провів процедуру узгодження суми податкового зобов'язання з платником податків, не є податковим органом, такий контролюючий орган надсилає відповідному податковому органу подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру, на підставі якого податковий орган надсилає податкові вимоги.

Згідно з п. 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.2, 95.3, 95.4 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною та необхідною правовою підставою для стягнення з платника податків у примусовому порядку суми податкового боргу за зверненням податкового органу є одночасна сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності у платника податків суми узгодженого податкового боргу щодо стягнення якої звертається податковий орган; 2) і те, що податковим органом було направлено платнику вимогу про сплату цього боргу та/або заборгованості, на підставі якої він утворився наростаючим підсумком.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що 31.05.2002 р. та 03.08.2002 р. позивачем ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» було направлено вимоги про сплату податкового боргу за погодженими податковими зобов'язаннями у розмірі 205082,86 грн. та 767177,59 грн. /Т.1 а.с.123-124, Т.3 а.с.107-108/.

За період з листопада 2007 року по липень 2015 року за ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» обліковується податкова заборгованість зі сплати ПДВ в загальному розмірі 13 475 739,79 грн., з яких 10 077 518,00 грн. - за основним платежем, 5 478 209,79 грн. - пеня та за вирахуванням самостійно сплачених коштів на суму 2 079 988,00 грн. (10 077 518,00 + 5 478 209,79 - 2 079 988,00 = 13 475 739,79) /Т.3 а.с.109-112/.

Зазначена сума заборгованості утворилась на підставі самостійно визначених позивачем податкових зобов'язань з ПДВ за податковими деклараціями від 20.04.2013 р. № , від 17.05.2013 р. № , від 19.06.2013 р. № , від 18.07.2013 р. № , від 20.08.2013 р. № , від 18.09.2013 р. № , від 17.10.2013 р. № , від 19.12.2013 р. № , від 17.01.2014 р. № , від 20.02.2014 р. № , від 19.03.2014 р. № , від 22.04.2014 р. № 0, від 19.05.2014 р. № , від 19.06.2014 р. № , від 17.07.2014 р. № , від 19.08.2014 р. № , від 18.09.2014 р. № , від 20.10.2014 р. № , від 18.12.2014 р. № , від 19.01.2015 р. № , від 18.02.2015 р. № , від 19.03.2015 р. № , від 16.04.2015 р. № , від 19.05.2015 р. № , від 18.06.2015 р. № , уточнюючих розрахунків до декларацій з ПДВ та пені, нарахованої позивачем /Т.3 а.с.109-112/.

За період з жовтня 2008 року по серпень 2015 року за ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» обліковується податкова заборгованість зі сплати земельного податку з юридичних осіб в загальному розмірі 10 295 675,92 грн. /Т.3 а.с.113-116/.

Зазначена сума заборгованості утворилась на підставі самостійно визначених позивачем податкових зобов'язань із земельного податку за податковими розрахунками від 14.02.2013 р. № , від 19.02.2014 р. № , від 19.02.2014 р. № , від 03.02.2015 р. № , на підставі податкового повідомлення-рішення від 04.03.2014 р. № та пені, нарахованої позивачем /Т.3 а.с. 113-116/.

Податкові вимоги за вказаними податковими зобов'язаннями з ПДВ і земельного податку відповідачу не надсилались.

У даному адміністративному позові ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві просить стягнути з позивача заборгованість в розмірі 23 771 415,71 грн., яка складається з боргу з ПДВ на суму 13 475 739,79 грн. та з боргу зі сплати земельного податку в розмірі 10 295 675,92 грн., тобто боргових зобов'язань, які утворилися у період з 2007 року по 2015 рік.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що боргові зобов'язання відповідача, за якими у 2002 році йому були надіслані податкові вимоги, не є складовою частиною спірного податкового боргу, який утворився за інший період, з інших підстав і не є їх наростаючим підсумком, а отже, надіслання позивачем товариству податкових вимог у 2002 році жодним чином не підтверджує виконання ним вимог ст.ст. 59, 95 ПК України при стягненні спірної заборгованості.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом податковим органом не було дотримано процедуру досудового погашення податкової заборгованості, а тому його позовні вимоги є передчасними і задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 2а-5341/12/2070.

При цьому, доводи позивача про те, що у 2002 році відповідачу надсилались відповідні податкові вимоги, колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як було встановлено вище, спірна сума податкового боргу утворена за інший період і позивачем не доведено безперервність її нарахування з 2002 року, а навпаки з розрахунків, наданих суду /Т.3 а.с.109-270, Т.4 а.с.1-229/, вбачається, що у період з 2002 року по 2007 рік були здійснені певні сплати його податкових платежів і податковий борг, який позивач просить стягнути, не є наростаючим підсумком на заборгованість 2002 року, визначену у податкових вимогах від 31.05.2002 р. та від 03.08.2002 р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи, що призвело до порушення норм процесуального права і неправильного вирішення справи в цілому.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 09.06.2011 р. у справі «Желтяков проти України», в якому Суд звернув увагу на те, що особливість адміністративного судочинства полягає у можливості суду встановлювати обставини в адміністративній справі на підставі не лише доказів, зібраних сторонами або за їхньою ініціативою, а й доказів, зібраних судом з власної ініціативи

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» підлягає задоволенню, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року - скасуванню, позовні вимоги- залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» про стягнення податкового боргу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 27 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Мамчур Я.С

Карпушова О.В.