Справа № 822/1833/16
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1833/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Пакт" до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просить визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.05.2016 року № за формою "Р" та стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом №203 Кам'янець-Подільської ОДПІ від 25.04.2016 р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки приватного підприємства «Пакт», , з питань правомірності віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість по проведених взаєморозрахунках у вересні 2015 р. з ТОВ «Розвиток 2015» (), повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за вересень 2015 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірки приватного підприємства «Пакт».

За наслідками перевірки складено акт №267/22-09-14-01/21332137 від 13.05.2016 р., відповідно до висновків якого, встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, ПП «Пакт» занижено податок на додану вартість за вересень 2015 року на суму 183 429 грн. 19.05.2016 р. ПП «Пакт» надано до Кам'янець-Подільської ОДПІ заперечення на акт перевірки №267/22-09-14-01/21332137 від 13.05.2016 р.

31.05.2016 р. за №4865/10/22-09-14-01-08 Кам'янець-Подільської ОДПІ за результатами розгляду вказаних заперечень повідомлено ПП «Пакт», що висновки акту перевірки №267/22- 09-14-01/21332137 від 13.05.2016 р. є правомірними та відповідають вимогам діючого законодавства, відтак залишаються без змін, а заперечення - без задоволення.

Зазначає, що за результатами перевірки та на підставі акта перевірки Кам'янець-Подільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № за формою "Р" від 30 травня 2016 р. про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 275144 (двісті сімдесят п'ять тисяч сто сорок чотири тисячі) гривень, з яких 183 429 грн. за основним платежем та 91 715 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням Кам'янець-Подільської ОДПІ, ПП «Пакт» скористалося процедурою адміністративного оскарження у відповідності із п. 56.1, п. 56.2, п. 56.3, п. 56.6, п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ. 08.06.2016 р. ПП «Пакт» подало первинну скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 30.05.2016 р. до Головного управління ДФС у Хмельницькій області та 05.07.2016 р. отримано рішення про результати розгляду первинної скарги №7741/10/22-01-10-03-14 від 30.06.2016 р., яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської ОДПІ від 30.05.16 за № залишило без змін, а скаргу ПП «Пакт» - без задоволення.

18.07.2016 р. ПП «Пакт» подало скаргу до Державної фіскальної служби України. 13.09.2016 р. ПП «Пакт» отримано рішення ДФС України про результати розгляду скарги, яким у задоволені скарги відмовлено, а податкове повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської ОДПІ № від 30 травня 2016 р. залишено без змін.

Вказує, що висновки викладені в акті перевірки №267/22-09-14-01/21332137 від 13.05.2016 р., які стали підставою винесення податкового повідомлення-рішення № за формою "Р" від 30 травня 2016 р. не відповідають дійсним обставинам справи та діючому законодавству України, а тому просить задоволити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав заперечення проти позову, в якому вказує, що за висновками перевірки ТОВ «Пакт» уклало правочин із сумнівним (недобросовісним) контрагентом ТОВ «Розвиток 2015» без прояву належного рівня обережності. Несприятливі наслідки недостатньої обережності ведення суб'єктом господарювання господарської діяльності покладається на ТОВ «Пакт» - особу, яка уклала такі правочини. Зазначає, що ТОВ «Розвиток 2015» продукцію фактично ПП „Пакт" не поставляло, тому надані ним видаткові, податкові накладні та товарно-транспортна накладна не є первинними документами у розумінні Закону № 996, і відповідно не можуть бути підставами для формування ПП „Пакт" показників бухгалтерського та податкового обліку, а також сум податкового кредиту. А тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що наказом №203 Кам'янець-Подільської ОДПІ від 25.04.2016 р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки приватного підприємства «Пакт», , з питань правомірності віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість по проведених взаєморозрахунках у вересні 2015 р. з ТОВ «Розвиток 2015» (), повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за вересень 2015 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірки приватного підприємства «Пакт».

За наслідками перевірки складено акт №267/22-09-14-01/21332137 від 13.05.2016 р., відповідно до висновків якого, встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, ПП «Пакт» занижено податок на додану вартість за вересень 2015 року на суму 183 429 грн.

19.05.2016 р. ПП «Пакт» подано до Кам'янець-Подільської ОДПІ заперечення на акт перевірки №267/22-09-14-01/21332137 від 13.05.2016 р.

31.05.2016 р. за №4865/10/22-09-14-01-08 Кам'янець-Подільська ОДПІ за результатами розгляду вказаних заперечень повідомила ПП «Пакт», що висновки акту перевірки №267/22- 09-14-01/21332137 від 13.05.2016 р. є правомірними та відповідають вимогам діючого законодавства, відтак залишаються без змін, а заперечення - без задоволення.

За результатами перевірки та на підставі акта перевірки Кам'янець-Подільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № за формою "Р" від 30 травня 2016 р. про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 275144 (двісті сімдесят п'ять тисяч сто сорок чотири тисячі) гривень, з яких 183 429 грн. за основним платежем та 91 715 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням Кам'янець-Подільської ОДПІ, ПП «Пакт» скористалося процедурою адміністративного оскарження у відповідності із п. 56.1, п. 56.2, п. 56.3, п. 56.6, п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ.

08.06.2016 р. ПП «Пакт» подало первинну скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 30.05.2016 р. до Головного управління ДФС у Хмельницькій області та 05.07.2016 р. отримано рішення про результати розгляду первинної скарги №7741/10/22-01-10-03-14 від 30.06.2016 р., яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області податкове повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської ОДПІ від 30.05.16 за № залишило без змін, а скаргу ПП «Пакт» - без задоволення.

18.07.2016 р. ПП «Пакт» подало скаргу до Державної фіскальної служби України. 13.09.2016 р. ПП «Пакт» отримано рішення ДФС України про результати розгляду скарги, яким у задоволені скарги відмовлено, а податкове повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської ОДПІ № від 30 травня 2016 р. залишено без змін.

Між позивачем та контрагентом ТОВ "Розвиток 2015" укладено договір поставки №09-0915 від 09.09.2015 року та додаток №1 від 09.09.2015 року до нього. Факти поставки, оплати та оприбуткування товарів за вказаним договором підтверджуються наступними документами, а саме видаткова накладна №15 від 10.09.2015 року, товарно-транспортна накладна б/н від 10.09.2015 року, платіжне доручення № 3613 від 08.10.2015 року на суму 404803,00 грн., платіжне доручення №780 від 13.10.2015 року на суму 404803,00 грн., платіжне доручення № 3631 від 16.10.2015 року на суму 290968,00 грн., накладна на внутрішнє переміщення матеріалів від 16.09.2015 року. Зазначені документи складені за результатами господарської операції з придбання сировини, містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту господарської операції та мають усі необхідні реквізити первинних документів, які дозволяють ідентифікувати учасників цієї операції та встановити факт поставки товару. Накладні видані ТОВ «Розвиток 2015» для ПП «Пакт» не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному законодавству.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, згідно положень яких первинні документи - письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ; назва документа (форми); код форми; дата і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі); посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні документи встановлено, що останні містять всі необхідні реквізити, наявність яких є необхідною умовою при їх складанні. Крім того, копії платіжних доручень, згідно яких відбувались розрахунки за отримані товари (послуги), містять відмітки про проведення даних платежів через банківську установу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Форма та порядок заповнення податкової накладної передбачені ст. 201 ПК України, відповідно до п. 201.1 якої платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, Податковим кодексом України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що чинним законодавством України на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку та не визначено право перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в т.ч. перебування за місцезнаходженням, та дотримання ними вимог податкового законодавства. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що законодавець не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Несплата продавцем чи його контрагентом податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV, є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку (рішення Європейського суду від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності своїх висновків, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, податкове повідомлення-рішення від 30.05.2016 року № не відповідає дійсним обставинам справи та прийняте з порушенням норм чинного податкового законодавства, в зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 158 - 163 КАС України, ст. 19 Конституції України, ПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов приватного підприємства "Пакт" задоволити.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.05.2016 року № за формою "Р".

Стягнути на користь приватного підприємства "Пакт" судові витрати у розмірі 4127 (чотири тисячі сто двадцять сім) грн. 16 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2016 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1