Справа № 809/313/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Справа № 876/5332/16

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М.,Улицького В. З.

за участю секретаря Керод Х. І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року по справі № 809/313/16 за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30 березня 2016 року звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 протиправно прийнято рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2015 року №003-08501-200115, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк", яке було підставою до не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року по справі № 809/313/16 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №003-08501-200115 від 20 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк".

Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 включити ОСОБА_3 в перелік вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, для отримання відшкодування коштів за договором банківського вкладу (депозиту) №003-08501-200115 від 20 січня 2015 у сумі 199000 грн.

В задоволенні позовних вимог до іншого відповідача відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки тому факту, що кошти на рахунок позивача були зараховані від третіх осіб, що є порушенням укладеного договору банківського вкладу.

Сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності без здійснення звукозапису.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" від 20 січня 2015 року №003-08501-200115. Відповідно до підпунктів 1.2 та 1.3 договору сума вкладу складає 199000 грн та залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок позивача до 20 квітня 2015 року.

Також 20 січня 2015 року між позивачем та ПАТ Дельта Банк укладено Додаткову угоду № 1, якою пункт 1.8 договору викладено в іншій редакції, відповідно до якої передбачено можливість зарахування вкладу на рахунок шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи.

Згідно платіжного доручення від 20 січня 2015 року № 44651222 ОСОБА_4 здійснено перерахування грошових коштів на ОСОБА_3 у розмірі 199000 грн.

Постановою правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта банк" з 3 березня 2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта банк" - ОСОБА_2.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 8 квітня 2015 року № 71 в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію на шість місяців з 3 березня 2015 року до 2 вересня 2015 року включно. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 3 серпня 2015 року № 147 строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк продовжено до 2 жовтня 2015 року включно.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Дельта Банк виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 жовтня 2015 року прийнято рішення № 181 Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ Дельта Банк та делегування повноважень ліквідатора банку, яким розпочато процедуру ліквідації АТ Дельта Банк і призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 2 роки з05 жовтня 2015 року до 4 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до витягу з Протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ Дельта Банк від 15 вересня 2015 року, призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на № 408 від 29 травня 2015 року, комісія дійшла до висновку, що ряд Договорів банківського вкладу, укладені між Банком та фізичними особами після 16 січня 2015 року включно, за якими здійснювалося перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, які є одночасно кредиторами, визнано нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, Комісією затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, в тому числі й договір банківського вкладу від 20 січня 2015 року №003-08501-200115, укладений між позивачем та ПАТ "Дельта Банк".

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ Дельта Банк ОСОБА_2 від 16 вересня 2015 року № 813 вирішено застосувати наслідки нікчемності до Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, - відповідно до переліку в Додатку № 1 в якому міститься інформація про договір від 20 січня 2015 року №003-08501-200115.

Відповідачем повідомлено позивача про визнання договору банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2015 року №003-08501-200115 нікчемним правочином.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 статті 4 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У пункті шостому статті 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений ПК України.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

У справі, яка розглядається, встановлено, що банк знаходиться в процедурі ліквідації у звязку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16, а відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року по справі № 809/313/16 скасувати, а провадження у справі закрити.

Розяснити сторонам, що вказана справа належить до розгляду у порядку господарського судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

ОСОБА_5

Повний текст ухвали складено 17 жовтня 2016 року