Справа № 802/651/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/651/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

20 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3, представник на підставі договору про надання правової допомоги

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 - заступник начальника управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 заступник начальника Управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суджу від 13 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову. В апеляційні скарзі апелянт зазначив, що в даному випадку фактично мала місце не ліквідація юридичної особи публічного права по причині відмови держави від виконання завдань та функцій ліквідованого структурного підрозділу, а зміна структури державного органу шляхом перетворення управління праці та соціального захисту Хмільницької РДА та сектору сімї, молоді та спорту Хмільницької РДА у управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Відповідач надав заяву про перенесення розгляду справи, у звязку із звільненням представника Хмільницької райдержадміністрації.

Колегія суддів ознайомившись з вказаною заявою відповідача, вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки явка сторін в судове засідання не визнавалась обов'язковою і відповідач не був позбавлений можливості направити до суду апеляційної інстанції іншого належного представника.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, відповідно до розпорядження голови Хмільницької районної державної адміністрації ОСОБА_5 від 22.04.2015 року № 42-рк, позивачку було призначено на посаду заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації з 24.04.2015 року, з посадовим окладом згідно штатного розпису. За попереднім місцем роботи ОСОБА_2 було присвоєно 11 ранг державного службовця шостої категорії посад (а.с. 13).

24.04.2015 року начальником Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА затверджено посадову інструкцію заступника начальника управління ОСОБА_2 (а.с. 23-26).

18 січня 2016 року головою Хмільницької РДА затверджено штатний розпис Управління праці та соціального захисту населення, який вводиться в дію з 01.01.2016 року, згідно якого до структурного підрозділу керівництво управління включено 3 штатних одиниці, а саме посада начальника управління, заступника начальника управління та заступника начальника управління - начальник відділу праці. Посадовий оклад заступника начальника Управління затверджено в розмірі 1649 грн. (а.с. 20).

В подальшому, 15.02.2016 року, голова Хмільницької районної державної адміністрації ОСОБА_6 виніс розпорядження №58, яким серед іншого, вирішено:

- припинити Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації шляхом ліквідації (п. 4);

- утворити Управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької районної державної адміністрації (п. 5.1.);

- утворити ліквідаційну комісію Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації у складі згідно з додатком 2 (п. 5.3.);

- попередити начальника Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації та його заступників, завідувача сектора сім'ї, молоді та спорту райдержадміністрації про наступне їх вивільнення у зв'язку з припиненням юридичних осіб, згідно з додатком 4 (п. 8).

Розпорядженням голови Хмільницької РДА №62 від 16.02.2016 року Про покладення обов'язків, обов'язки начальника Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА на строк ліквідації управління було покладено на голову ліквідаційної комісії та заступника начальника Управління - ОСОБА_4 (а.с. 37).

15.02.2016 року ОСОБА_2 вручено письмове повідомлення про припинення Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА шляхом ліквідації та згідно ст. 49-2 КЗпП України, запропоновано посаду завідувача сектора фізичної культури та спорту Хмільницької РДА із посадовим окладом згідно штатного розпису. Від вказаної пропозиції ОСОБА_2 відмовилась, що засвідчила особистим підписом на повідомленні (а.с. 35).

03.03.2016 року головою Хмільницької РДА затверджено перелік змін №1 до штатного розпису на 2016 рік Управління праці та соціального захисту населення, який вводиться в дію з 01.01.2016 року (а.с. 21-22).

12.04.2016 року ОСОБА_2 вручено письмове повідомлення про припинення Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА шляхом ліквідації та згідно ст. 49-2, 184 КЗпП України повторно запропоновано посаду головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку, надання пільг та компенсацій Управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА, із посадовим окладом згідно штатного розпису. Від вказаної пропозиції ОСОБА_2 відмовилась, що засвідчила особистим підписом на повідомленні та зауважила, що запропонована посада не відповідає її кваліфікаційному рівню (а.с. 36).

Розпорядженням голови Хмільницької РДА від 14.04.2016 року №37-рк Про увільнення ОСОБА_2Б., останню у звязку із припиненням Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА шляхом ліквідації та враховуючи те, що пропозиції, надані ОСОБА_2 щодо працевлаштування на запропонованих посадах були нею відхилені, увільнено 15.04.2016 року з посади заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА (а.с. 41).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення в частині увільнення позивачки з займаної посади, оскільки роботодавцем дотримані вимоги передбачені КЗпП України, у даному випадку звільнення. Відтак, підстави для поновлення на попередній посаді, з мотивів, наведених у позові, - відсутні, та як наслідок, не можуть підлягати задоволенню й вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, як встановлено з матеріалів справи Розпорядженням голови Хмільницької РДА від 14.04.2016 року №37-рк Про увільнення ОСОБА_2Б., останню у звязку із припиненням Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА шляхом ліквідації та враховуючи те, що пропозиції, надані ОСОБА_2 щодо працевлаштування на запропонованих посадах були нею відхилені (повідомлення від 15 лютого та 12 квітня 2016 року), увільнено 15.04.2016 року з посади заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА.

Так позивач стверджує, що у даному випадку відбувся процес реорганізації державного органу, а не його ліквідація.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними наступні доводи суду першої інстанції.

Так, реорганізація юридичної особи може відбуватися кількома шляхами. У разі злиття юридичних осіб усі майнові права та обов'язки кожної з них переходять до юридичної особи, утвореної внаслідок злиття. У разі приєднання однієї або кількох юридичних осіб до іншої юридичної особи до останньої переходять усі майнові права та обов'язки приєднаних юридичних осіб. У разі поділу юридичної особи усі її майнові права і обов'язки переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частках до кожної з нових юридичних осіб, утворених внаслідок такого поділу.

В свою чергу, перетворенням юридичної особи, є зміна її організаційно-правової форми.

З порівняльного аналізу Положень про управління та штатних розписів встановлено, що Управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА не є правонаступником Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА та здійснює свої повноваження відповідно до свого положення. У новоутвореного Управління змінено і розширено коло його повноважень.

Крім того, Управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА і Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА зареєстровані, як дві окремі юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під різними кодами (а.с. 92-94).

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області припинено, саме шляхом ліквідації.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що стаття 40 КЗпП регулює звільнення працівника із займаної посади при цьому не розмежовуючи звільнення у разі ліквідації установи, та звільнення під час реорганізації установи, тобто підстави та умови звільнення в обох випадках однакові.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 Кодексу законів про працю України).

Тобто, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, допускається при умові дотримання відповідної процедури, а саме: роботодавець пересвідчився у неможливості переведення за згодою такого працівника на іншу (запропоновану) роботу.

Стаття 49-2 КЗпП України встановлює, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників..

Разом з тим, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 № 9 розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення (п.19).

Про наступне вивільнення працівники мають бути персонально попереджені не пізніше ніж за два місяці (частина перша ст. 49-2 КЗпП). Факт ознайомлення повинен бути засвідчений належним чином (підписом, датою). Звільнення працівників без повідомлення або недотримання строку є незаконним та порушенням трудових прав громадян.

Одночасно з попередженням про звільнення роботодавець повинен запропонувати працівникам іншу роботу на тому ж підприємстві (частина третя ст. 49-2 КЗпП) - звісно, якщо така є. У першу чергу пропонується робота за відповідною спеціальністю, а якщо такої роботи немає, - інша робота (як вакантна посада, що відповідає кваліфікації працівника, так і вакантна посада, що передбачає виконання роботи більш низької кваліфікації або з нижчим рівнем оплати праці), яку працівник може виконувати з урахуванням стану здоровя.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

При ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Відтак, законодавцем передбачено передумову звільнення працівника на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. Зокрема, таке звільнення допускається лише у разі неможливості переведення його за згодою на іншу роботу або у разі ненадання працівником своєї згоди на переведення його на іншу (запропоновану) роботу.

Отже, як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_2 попереджено про майбутнє вивільнення за два місяці, запропоновано іншу посаду одночасно з попередженням, проте позивач в обох випадках відмовилась від запропонованих посад (а.с. 78, 102).

Стосовно доводів позивача про те, що запропонована їй відповідачем робота не відповідає її кваліфікаційному рівню, та є нижчою за статусом займаної нею посади, то суд першої інстанції правомірно зазначив, що законодавець зобовязує роботодавця запропонувати працівникові саме іншу роботу, що не є тотожним поняттям рівноцінна або рівнозначна. Така пропозиція була надана, але позивачкою не прийнята.

Крім того, судом першої інстанції вірно зауважено, що запропоновані ОСОБА_2 посади в зв'язку з припиненням Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА, а саме, посада завідувача сектора фізичної культури та спорту Хмільницької РДА (посада керівника окремого структурного підрозділу райдержадміністрації) - відноситься до шостої категорії посад, ранг 13,12, 11, з посадовим окладом 1731 грн., а посада головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку, надання пільг та компенсацій управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА - відноситься до сьомої категорії посад, ранг 15,14,13, з посадовим окладом 1723 грн. (а.с. 154). На момент звільнення ОСОБА_2 займала посаду заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА, шостої категорії посад з посадовим окладом 1723 грн. ОСОБА_2 присвоєно 11 (одинадцятий) ранг державного службовця.

Так, запропоновані ОСОБА_2 посади в зв'язку з припиненням Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА, відповідали її спеціалізації та кваліфікації.

Крім того, як вірно зазначено, в ліквідованому Управлінні праці та соціального захисту населення Хмільницької РДА згідно штатного розпису на 2016 рік, було передбачено дві посади заступника начальника управління (заступник начальника управління та заступник начальника управління - начальник відділу праці) (а.с. 20-22), в той час, як в створеному Управлінні соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА, згідно штатного розпису на 2016 рік, передбачено лише одну посаду заступника начальника управління (а.с. 100-101).

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, що гарантії передбачені ч. 3 ст. 184 КЗпП України (заборона звільнення жінки, яка має дитину віком до трьох років) в даному випадку дотримані, оскільки відповідачем вчинені передбачені трудовим законодавством дії щодо працевлаштування ОСОБА_2 у новоствореному Управлінні соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА, разом з тим, враховуючи небажання останньої працювати на запропонованих посадах, доводи позивача стосовно того, що при її звільнені порушено передбачені трудовим законодавством гарантії щодо заборони звільнення жінки, яка має дитину віком до трьох років є безпідставними.

Крім того, як уже зазначалось при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку. Так, ОСОБА_2 не була переведена до Управління соціальної та молодіжної політики Хмільницької РДА, а отже поновлення її на посаді в новоутвореному управлінні, про що позивачка просить, є таким, що суперечить чинному трудовому законодавству.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач звільняючи ОСОБА_2, діяв у межах та порядку встановленому законодавством, зокрема позивача було завчасно попереджено про наступне вивільнення та двічі запропоновано іншу посаду, які відповідали кваліфікації позивача, проте остання відмовилась від переведення на іншу посаду, що є підставою для її звільнення відповідно до вимог трудового законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 жовтня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8