Справа № 225/5498/16-а
Суддя: Геря О. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11 жовтня 2016 року м. Торецьк
Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Геря О.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа по справі № 260/604/14-а,-
В С Т А Н О В И В:
Постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 12 червня 2014 року у справі № 260/604/14-а було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька про визнання дій противоправними, зобовязання вчинити певні дії, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька з перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.07.2012 р. із розрахунку 80% заробітної плати та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-736 від 07.07.2012 р. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з 90% середнього заробітку, починаючи з 01 липня 2012 р. з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька задоволено частково. Постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 12 червня 2014 року у справі № 260/604/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії скасовано. Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії за період з 1 липня 2012 року до 23 липня 2013 року включно залишено без розгляду. В решті постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 12 червня 2014 року у справі № 260/604/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії залишено без змін.
29 вересня 2016 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла заява від ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа по справі № 260/604/14-а.
У звязку з проведенням АТО у Донецькій та Луганській областях судове провадження було втрачено.
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 30 вересня 2016 року відкрито провадження з відновлення втраченого провадження в адміністративній справі № 260/604/14-а.
Заявник в судове засідання не зявився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 278 КАС України під час розгляду справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані із справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.
Частиною 1 ст. 279 КАС України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.
Відповідно до ч. 2 ст. 279 КАС України у рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні за участю всіх учасників адміністративного процесу з втраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.
Судом для відновлення втраченого провадження з Єдиного державного реєстру судових рішень були роздруковані: постанова Ленінського районного суду м. Донецька від 12.06.2014 року по справі за № 260/604/14-а, постанова Донецького Апеляційного адміністративного суду від 26.08.2014 року по справі за № 260/604/14-а.
З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про необхідність відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі в частині копії постанови Ленінського районного суду м. Донецька від 12.06.2014 року по справі за № 260/604/14-а та копії постанови Донецького Апеляційного адміністративного суду від 26.08.2014 року по зазначеній справі.
Що стосується вимоги про видачу виконавчого листа суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України Виконавчий лист видається судом першої інстанції. Якщо за результатами перегляду справи суд апеляційної чи касаційної інстанції залишить прийняте по суті позовних вимог рішення без змін, ухвалить нове судове рішення по суті позовних вимог чи змінить судове рішення, то виконавчий лист видається судом апеляційної чи касаційної інстанції, за умови, що заява особи про видачу виконавчого листа надійшла до моменту повернення адміністративної справи до суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька задоволено частково. Постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 12 червня 2014 року у справі № 260/604/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії скасовано. Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії за період з 1 липня 2012 року до 23 липня 2013 року включно залишено без розгляду.
За таких підстав суд вважає, що відсутні підстави для видачі виконавчого листа.
На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 165, 273-279 КАС України, суд -
Частково відновити втрачене провадження по справі № 260/604/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька про визнання дій противоправними, зобовязання вчинити певні дії, закінченій 31 серпня 2014 року, в частині відновлення змісту постанови Ленінського районного суду м. Донецька від 12 червня 2014 року та в частині відновлення змісту ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року.
Відновити постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 12.06.2014 року наступного змісту:
«Провадження по справі № 2-а/260/55/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Ленінський районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді: Кротінова В.О.

при секретарі: Шелістової Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Донецька справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька про визнання дій противоправними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначив, що він працював в органах прокуратури та набув право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з 19.10.2004 р. отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% середнього заробітку по посаді слідчого по особливо важливим справам слідчого відділу прокуратури Донецької області.

З моменту виходу на пенсію в органах прокуратури неодноразово підвищувались посадові оклади. Відповідно довідки прокуратури Донецької області № 18-57-736 від 07.07.2012 року заробітна плата з 14 червня 2012 року по посаді слідчого по особливо важливим справам, з якої він вийшов на пенсію, склала 6 459,24 грн.

Вказана довідка була видана відповідно з постановою КМУ № 505 від 31.05.2012 року.

З 01 липня 2012 року відповідачем йому зроблений перерахунок пенсії, яка була йому призначена та виплачується йому до теперішнього часу у розмірі меншим 90% від з середньомісячного заробітку.

Він звернувся до відповідача з вимогою зробити йому перерахунок пенсії у встановленому законом порядку та у розмірі, на що отримав відповідь № 75/П-07-01-01 від 12.04.2012 року, з якого дізнався, що УПФУ в Ленінському районі м. Донецька невірно проведено перерахунок його пенсії внаслідок невірного застосування положень Закону України «Про прокуратуру» .

Просив суд визнати неправомірною відмову УПФУ в Ленінському районі м. Донецька про перерахунок йому пенсії у відповідності зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобовязати УПФУ в Ленінському районі м. Донецька зробити йому перерахунок та виплату пенсії у відповідності зі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» із розрахунку 90% фактичної заробітної плати відповідного робітника прокуратури.

До суду представником позивача надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до яких він просив суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька з перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.07.2012 р. із розрахунку 80% заробітної плати та обов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-736 від 07.07.2012 р. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з 90% середнього заробітку, починаючи з 01 липня 2012 р. з урахуванням виплачених сум.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не зявились. Представник позивача ОСОБА_2 надав заяву в якій просив суд слухати справу у його відсутність уточнені позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення проти позову. Вказав, що відповідно до матеріалів пенсійної справи, протокол №25 від 01.11.2004 року позивачу призначено пенсію за вислугу років з 19.10.2004 року. Зарахований стаж 15 років, 3 місяці 7 днів. Відповідно до розпорядження №167378 від 14.04.2011 року пенсія позивача становить 90% від заробітку. Розмір пенсії 4542,89 гривень Після перерахунку розпорядження № 167378 від 21.08.2012 року, пенсія позивача становить 80% від заробітку. Розмір пенсії 5167,39 гривень, умови Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» виконані, так як пенсія збільшилась. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у ній докази, дійшов наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 працював в органах прокуратури та набув право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з 19.10.2004 р. отримує пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% середнього заробітку по посаді слідчого по особливо важливим справам слідчого відділу прокуратури Донецької області. З 01 липня 2012 року відповідачем позивачу зроблений перерахунок пенсії, яка була йому призначена та виплачується йому до теперішнього часу у розмірі меншим 90% від з середньомісячного заробітку.

Він звернувся до відповідача з вимогою зробити йому перерахунок пенсії у встановленому законом порядку та у розмірі, на що отримав відповідь № 75/П-07-01-01 від 12.04.2012 року, з якого дізнався, що УПФУ в Ленінському районі м. Донецька невірно проведено перерахунок його пенсії внаслідок невірного застосування положень Закону України «Про прокуратуру» .

Відповідно до розпорядження №167378 від 14.04.2011 року пенсія позивача становить 90% від заробітку. Розмір пенсії 4542,89 гривень Після перерахунку розпорядження № 167378 від 21.08.2012 року, пенсія позивача становить 80% від заробітку.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої етапі 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-УІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-УІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відтак, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законом № 3668-УІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-УІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція І України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи вказані норми, а також вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі та керуючись ст. ст. 17, 19, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька про визнання дій противоправними, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька з перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.07.2012 р. із розрахунку 80% заробітної плати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-736 від 07.07.2012 р. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з 90% середнього заробітку, починаючи з 01 липня 2012 р. з урахуванням виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: ».

Відновити ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.08.2014 року наступного змісту:

« Головуючий у 1 інстанції - Кротінов В.О.

Суддя-доповідач - ОСОБА_3

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року справа №260/604/14-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Василенко Л.А., суддів Ханової Р.Ф., Міронової Г.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька на постанову Ленінського районного суду м.Донецька від 12 червня 2014 року у справі № 260/604/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м.Донецька від 12 червня 2014 року позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька (далі УПФУ в Ленінському районі м.Донецька) задоволений, а саме: визнано протиправними дії УПФУ в Ленінському районі м. Донецька щодо перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.07.2012 р. із розрахунку 80% заробітної плати; зобов'язано УПФУ в Ленінському районі м. Донецька здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-736 від 07.07.2012 р. відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з 90% середнього заробітку, починаючи з 1 липня 2012 р. з урахуванням виплачених сум. (а. с. 50-51).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, наполягав на застосуванні положень статей 99,100 Кодексу адміністративного судочинства України (а. с. 53-58).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Ленінському районі м.Донецька та отримує пенсію з 19.10.2004 року призначену на підставі Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від заробітної плати по посаді слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури. До виходу на пенсію позивач працював прокуратурі Донецької області.

Пенсія призначена за наявності загального стажу роботи 22 роки 11 місяців 8 днів, в тому числі 15 років 3 місяців 7 днів стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури, що підтверджується копією розпорядження УПФУ в Ленінському районі м.Донецька № 167378 від 21.10.2013 року (а.с.25).

8 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Ленінському районі м.Донецька з заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до Закону України «Про прокуратуру» відповідно до довідки прокуратури Донецької області №18-57-736 від 07.07.2012р., за якою з 14.06.2012р. заробітна плата слідчого в особливо важливих справах з 14.06.2012 року становить 6459,24 грн. у розмірі 90% від заробітної плати (а.с.9).

Листом № 75/п-07-01-01 від 12.04.2013р. пенсійний орган відмовив позивачу у задоволенні його заяви про перерахунок пенсії із посиланням на те, що Законом України № 3668-VІ від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим пенсія призначається у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати (а.с.10).

Відповідач зробив перерахунок пенсії позивачу у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати, яка склала 5167,39 грн.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність відмови пенсійного органу, відповідача у справі, щодо перерахунку пенсії позивача в розмірі 90% від заробітної плати на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-736 від 07.07.2012р.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Згідно частини першої ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Згідно з нормами ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011р. положення ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

На підставі ч.13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом № 3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 50-1 Закону № 1789-ХІІ у постановах від 10.12.2013р. (справа №21-348а13) та від 17.12.2013р. (справа №21-445а13) зазначив, що виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідачем в обґрунтування законності прийнятого рішення не надано суду жодного доказу.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно відмовив в перерахунку пенсії позивачу в розмірі 90% від заробітної плати на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-736 від 07.07.2012р. є таким, що ґрунтується на законі.

Разом з цим, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки вирішив спір за суттю позовних вимог за межами шестимісячного строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі апелянт наполягав на застосуванні положень статей 99,100 Кодексу адміністративного судочинства України (а. с. 57).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивач просив повести перерахунок пенсії з 01.07.2012 року, а з позовом до суду першої інстанції звернувся 24.01.2014 року тобто понад шість місяців (а. с. 11).

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 поважних причин пропущення строку звернення до суду не навів, пенсію отримував щомісячно і тому міг або повинний був дізнатися про порушене право ще з дати обчислення розміру пенсії та її отриманні в розмірі 80% від заробітної плати, внаслідок чого позовні вимоги, заявлені за межами шестимісячного строку звернення з позовом до адміністративного суду необхідно залишити без розгляду, а саме, заявлені до 23.07.2013 року включно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про зобовязання здійснити перерахунок та доплату пенсії за період з 1 липня 2012 року до 23 липня 2013 року включно підлягають залишенню без розгляду, у звязку з пропущенням строку звернення до суду і не підлягають розгляду за суттю.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції внаслідок порушення норм п.5 ч.1 ст.107 КАС України при вирішенні питання про відкриття провадження у адміністративній справі, а саме, щодо застосування наслідків пропущення строків звернення з позовом до адміністративного суду, частково невірно вирішено спір, тому постанова суду про вирішення позовних вимог, заявлених за межами шестимісячного строку звернення до суду, підлягає скасуванню та залишенню без розгляду, в іншій частині постанова суду відповідає нормам процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99,100, ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.4, ст.203 ч.1, ст.205 ч.1 п.4, ст.206, ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Донецька від 12 червня 2014 року у справі № 260/604/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії за період з 1 липня 2012 року до 23 липня 2013 року включно залишити без розгляду.

В решті постанову Ленінського районного суду м.Донецька від 12 червня 2014 року у справі № 260/604/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді Р.Ф.Ханова

ОСОБА_4 ».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: