Справа № 210/1616/16-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1616/16-а
Провадження № 2-а/210/57/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

"30" вересня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Чайкіна О.В.,

за участі секретаря судових засідань: - Куксенко О.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_3 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа Криворізька південна ОДПІ ГУ ДФС України в Дніпропетровській області про визнання незаконними та протиправними дій державного виконавця, скасування постанов про стягнення виконавчого збору, накладення арешту та повернення виконавчого документа, зобов'язання вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору :Криворізька південна ОДПІ ГУ ДФС України в Дніпропетровській області та просив суд визнати незаконними та протиправними дії державного виконавця Дзержинського відділу ДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 щодо виконання нею Вимог Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області за № Ф-206У від 07.02.2014 року про стягнення боргу в сумі 8154,51 грн., за № Ф- 206/1У від 12.05.2014 року про стягнення недоїмки в сумі 2484,62 грн., за № Ф-206/2 від 04.08.2014 року про стягнення боргу в сумі 11 909,08 грн; визнати незаконними та скасувати: Постанову д/в ОСОБА_5 від 11.08.2014 року у в/п №44256069 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 815,45 грн.; Постанову д/в ОСОБА_5 від 17.09.2014 року у в/п №44687504 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 248,66 грн.; Постанову д/в ОСОБА_5 від 18.12.2014 року у в/п №45794625 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 1190,90 грн.; Постанову д/в ОСОБА_5 від 02.02.2015 року у в/п № 45794625 про арешт коштів боржника; Постанову д/в ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.12.2015 року у в/п № 44687504; Постанову д/в ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.12.2015 року у в/п № 442560694; Постанову д/в ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачу 11.12.2015 року у в/п № 45794625. Окрім цього просить суд зобов'язати державного виконавця Дзержинського відділу ДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 вчинити дії щодо закінчення виконавчих проваджень № 44687504, № 442560694, № 45794625 у відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням позивачем в повному обсязі Вимог Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області за № Ф-206У від 07.02.2014 року про стягнення боргу в сумі 8154,51 грн., за № Ф- 206/1У від 12.05.2014 року про стягнення недоїмки в сумі 2484,62 грн., за № Ф-206/2 від 04.08.2014 року про стягнення боргу в сумі 11 909,08 грн. та стягнути з відповідача на його користь понесені мним судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у позові зазначив , що він працює фізичною особою-підприємцем, як суб'єкт підприємницької діяльності. З 01.01.2012 року до 31.12.2014 року включно він перебував на обліку в Криворізькій південній ОДПІ ГУ ДФС України в Дніпропетровській області як платник єдиного податку по II групі за ставкою 20%, починаючи з 2015 року та по теперішній час перебував на загальній системі оподаткування, доходів не мав . Перебуваючи на обліку як платник єдиного податку Позивач здійснював подання платіжних відомостей та перерахування належних до сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) за кожним звітним податковим періодом.

В період часу 2013-2014 p.p. у зв'язку з скрутним матеріальним становищем за певних сімейних обставин суми нарахованого єдиного внеску своєчасно Позивачем сплачено не було. Будь-яких Вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску з Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області на адресу Позивача не надходило.

01.11.2015Так, року під час оформлення кредиту від працівників банку Позивач дізнався, що на його рахунок НОМЕР_1, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено арешт на підставі постанови від 02.02.2015 року державного виконавця Дзержинського відділу ДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 та на підставі рішення суду в межах суми 25 809,86 грн. для виконання Вимоги № Ф-206/2 від 04.08.2014 року Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області про стягнення з Позивача боргу в сумі 11 909,08 грн.

Окрім цього позивач у позові зазначив , що вимоги Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області про стягнення суми боргу за № Ф- 206У від 07.02.2014 року на суму 8154,51 грн., про стягнення суми недоїмки за № Ф- 206/1У від 12.05.2014 року в розмірі 2484,62 грн., стягнення боргу за № Ф-206/2 на суму 11 909,08 грн. не є окремими вимогами по своїй суті, а однорідними, за якими здійснювалось донарахування сум заборгованості та недоїмки по сплину часу, що прямо слідує з дати здійснення нарахування таких сум та нумерації вимог податкової інспекції в межах одного провадження за №Ф-206. Про ці немалозначні обставини та неможливість сумування сум за вимогами як кожною окремо неодноразово роз'яснювалось державному виконавцю ОСОБА_5 Позивачем було спалено за квитанцією № 0.0.456725380.1 від 04.11.2015 року) та 5562,38 грн. - сума штрафних санкцій за прострочення сплати єдиного внеску (квитанція № 15100712 від 11.02.2016 року), а загалом 13 262,38 грн. замість заявленої в ВДВС суми в 11 909,08 грн.

Надавши вказані квитанції до Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області, податковою інспекцією Позивачу було надано листа, відповідно до якого за вимогами Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області за№ Ф-206, Ф-206/1, Ф-206/2 заборгованості у Позивача немає.

В підтвердження обставин відсутності у Позивача заборгованості, а відповідно й підстав для визнання його боржником в рамках виконавчих проваджень державному виконавцю ОСОБА_5 він надав вказаний лист з Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області для долучення його до матеріалів виконавчих проваджень. Та як зазначає у позові Позивач , ОСОБА_5 вказаний лист забрала, проте до матеріалів виконавчого провадження не долучила, пояснивши, що для закінчення виконавчих проваджень цього не достатньо, а нарахований виконавчий збір Позивач вимушений буду сплатити в будь-якому випадку, не дивлячись ні на що. Стосовно наявності виконавчого збору Позивачу взагалі не було нічого не відомо, і з яких підстав його ВДВС .

У зв'язку з чим , станом на момент звернення до суду доводи Позивача з приводу відсутності для стягнення з нього виконавчого збору та повернення виконавчих документів стягувачу з огляду на виконання їх в добровільному порядку, виконавчою службою ігноруються, виконавчі провадження не закінчено, нараховані суми виконавчого збору державний виконавець ОСОБА_5 змушує сплатити фактично без законних підстав для їх нарахування, у зв'язку з чим за захистом своїх порушених прав Позивач звернувся до суду та просив задовольнити зал вені позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач до судового засідання не з'явився , через канцелярію суду від представника подано заяву про проведення розгляду справи без його участі та задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_6 позов підтримав. Зазначив, що позивачу взагалі не було відомо про наявність боргу. Після того як він дізнався про обмеження права користування власністю у зв"язку з накладенням арешту, було вжито заходів щодо встановлення причин такого обмеження. Про наявність виконавчого провадження, в рамках яких було накладено арешт на кошти , у тому числі стосовно розміру заборгованості перед Криворізькою південною ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області в розмірі 11 909,08 грн. Позивач нічого до того часу не знав, оскільки будь-яких відомостей з виконавчої служби за період з лютого 2014 та до звернення до суду на адресу Позивача не надходило. У зв'язку з чим Позивач звернувся Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області з метою з'ясування наявного у нього розміру заборгованості зі сплати єдиного внеску як ФОП. Працівниками податкової інспекції було роз'яснено, що 11 909,08 грн. - це загальна сума недоїмки зі сплати єдиного внеску, яка включає в себе суму заборгованості зі сплати єдиного внеску - 6 836,14 грн. станом на 04.08.2014 року, та нараховану на цю суму пеню - 5 072,94 грн. (загалом 11 909,08 = 6836,14+5072,94), та є кінцево визначеною сумою заборгованості по всім Вимогам податкової інспекції. Саме від працівників податкової інспекції Позивач дізнався про наявність в Дзержинському відділі ДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області виконавчих проваджень, в яких він виступав боржником.

Відповідач Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького МУЮ Дніпропетровської області до судового засідання свого представника не направив, через канцелярію суду 18 травня 2016 року подали заперечення в яких зазначили , що керуючись ст.. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем для забезпечення реального виконання рішення 15.05.2014 винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено сторонам до відома за вих.. №23711. Державним виконавцем 25.11.2015 здійснено вихід до боржника ОСОБА_3 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Смольна, буд. 34 та встановлено, що вдома нікого не було, двері ніхто не відчинив зі слів сусідки встановлено, що боржник за вищевказаною адресою з'являється дуже рідко, місце знаходження боржника невідоме, про що складено відповідний акт. Керуючись п. п. 2,5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 11.12.2015 винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та направлено стягувачу та іншим до відома за вих.. № 41909, №41910, №41911. 14.04.2016 до відділу ДВС звернувся боржник ОСОБА_3 із заявою про зняття арешту з коштів та майна, що належать боржнику згідно постанови ЄДРВП №45794625 та ЄДРВП №44256069 так як згідно довідки від Криворізької південної ОДПІ, в якій зазначено, що борг по вимогам №ф-206у від 07.02.2014, №ф-206/1 від 12.05.2014 та №ф-206/2 від 04.08.2014 сплачено в повному обсязі. Відповідно до ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку не стягнення виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій арешт накладений на майно боржника не знімається Відповідно до п.3.4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ, стягувачем подається окремо заява про відкриття виконавчого провадження. Згідно чинного законодавства боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому документі. У зв'язку з чим , Дзержинським відділом державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області здійснювалися усі заходи, передбачені діючим законодавством щодо повного, своєчасного та неупередженого примусового виконання рішень суду , а тому на їх думку вимоги ОСОБА_3 у скарзі від 10.03.2016 на дії Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській обл., є безпідставними.

В ході судового розгляду представник відповідача проти позову заперечував, з мотивів, викладених у запереченнях.

У подальшому, від державного виконавця надійщло клопотання про відкладення розгляду справи, а також надано документи, на вимогу суду, а саме докази в підтвердження відправлення на адресу позивач копій постанов державного виконавця.

Суд дослідивши матеріали справи, не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи, та приймає рішення за наявними в справі матеріалами.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 41 та 128 КАС України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Так, 04 серпня 2014 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС КМУЮ Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження з виконання Вимоги Криворізькою південною ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску за формою №Ф-206У від 07.02.2014 року на суму 8154,51 грн. із наданням Позивачу як Боржникові строку на самостійне виконання до 10.08.2014 року (а.с. 16, 19, 22, 25, 28, 31).

Постановою державного виконавця від 10.09.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання Вимоги Криворізькою південною ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску за формою №Ф-206/1 від 12.05.2014 року на суму 2484,62 грн. із наданням Позивачу як Боржникові строку на самостійне виконання до 16.09.2014 року (а.с. 16, 19, 22, 25, 28, 31).

Постановою державного виконавця від 11.12.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання Вимоги Криворізькою південною ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску за формою №Ф-206/2 від 04.08.2014 року на суму 11909,08 грн. із наданням Позивачу як Боржникові строку на самостійне виконання до 17.11.2014 року (а.с. 16, 19, 22, 25, 28, 31).

Вказані постанови постанови направлені боржнику 01 березня 2016 року, доказів протилежного не надано (а.С. 15).

19.02.2016 із заявою в порядку ч.І ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» Позивач звернувся до ВДВС з проханням надати йому для ознайомлення матеріали виконавчого провадження та копії постанов.

З матеріалами виконавчого провадження вбачається, що вимоги Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області за різними виконавчими провадженнями, відкритими 04.08.2014 року (в/п № 44687504), 10.09.2014 року (в/п № 44256069), 11.12.2014 року (в/п № 45794625) як виконавчі документи всі однією датою 11.12.2015 року повернуто стягувачу, а постанови про нараховування виконавчого збору є дійсними (а.с. 17, 18, 20, 21, 23, 24, 26, 27, 29, 30, 32, 33).

У зв'язку з невиконанням в добровільному порядку вимог податкової інспекції, в розрахунку 10% від сум недоїмки згідно постанов ВДВС від 11.08.2014 року, 17.09.2014 року, 18.12.2014 року з Позивача стягнуто виконавчий збір в розмірі 815,45 грн., 248,66 грн., 1190,90 грн. відповідно, нарахування якого позивач вважає взагалі необгрунтованим та незаконним, а винесення постанов про повернення виконавчих документів з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та неправомірним, оскільки виконавче провадження повинно бути закінчено у зв'язку з фактичним виконанням Позивачем вимог податкової інспекції в добровільному порядку. Копії постанов ДВС про стягнення виконавчого збору та повернення виконавчогодокумента стягувачу Позивачем було отримана 01.03.2016 року, після ознайомлення із змістом якихфактично дізнався про суть порушень його прав, допущених з боку ДВС (32, 29, 26, 23, 20, 17, 15).

Крім того, постановами державного виконавця від 02.02.2015року ВП № 45794625) на кошти позивача, розміщенні в зареєстрованих в установах банку рахунках, накладено арешт (а.с. 34).

Також встановлено, що ОСОБА_3 повністю сплаченоборг (недоїмку) перед бюджетом зі сплати єдиного внеску, про що свідчить повідомлення про сплату бору (недоїмки) № 1013/10/17-06 від 18.01.2016р. (а.с. 35, 36, 38)

Перевіряючи законність та обґрунтованість позивних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно.

Тому вирішуючи справу стосовно позовних вимог позивача щодо законності дій державного виконавця під час проведення виконавчих дій, суд зобов'язаний перевірити, чи вчинені дії на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України, безсторонньо та добросовісно.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановленого інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно абз 1 п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (зі змінами та доповненнями) судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

При цьому відповідно до абз. 4 п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (зі змінами та доповненнями) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

А відтак, враховуючи, що предметом спору є правомірність прийняття постанов про накладення штрафу вказаний спір є справою адміністративної юрисдикції та підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, в тому числі порядок розгляду скарг на дії державного виконавця встановлені Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (на час виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про державну виконавчу службу», Інструкцією «Про проведення виконавчих дій».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.п. 2.1.2. п.2.1 розділу 2 Інструкції «Про проведення виконавчих дій» загальні права і обов'язки державних виконавців у виконавчому провадженні визначені статтею 5 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому законом та передбачені цією Інструкцією права і обов'язки в точній відповідності до закону, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, роз'яснювати особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їх права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2, ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до п.п. 3.7.2. п.3.7 розділу 3 Інструкції «Про проведення виконавчих дій» якщо рішення підлягає негайному виконанню, то державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного дня після одержання виконавчого документа.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Аналогічні положення містить п.п. 4.3.2. п. 4.4. Розділу 4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій».

В порушення вимог ч.І ст.31 Закону, п.3.19, п.3.20 Інструкції державним виконавцем Дзержинського відділу ДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_5 копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2014 року (в/п № 44687504), від 10.09.2014 року (в/п № 44256069), від 11.12.2014 року (в/п № 45794625), в яких визначено строк для самостійної виплати Позивачем розміру боргу та недоїмки за вимогами стягувача - ОДПІ, взагалі не було направлено, у зв'язку з чим Позивач був позбавлений права виконати їх в добровільному порядку задля уникнення нарахування виконавчого збору, а так само довести перед ВДВС безпідставність стягнення з нього в межах декількох виконавчих проваджень суми заборгованості за однією вимогою стосовно сплати єдиного внеску. Будь-яких відомостей про направлення на адресуПозивача вказаних постанов не надано державним виконавцем .

Надані до заперечень супровідні листи про направлення на адресу Позивача таких постанов не є належним доказом, оскільки з них неможливо встановити, чи були фактично вказані постанови направлено на пошту. Фактичне невиконання зазначених приписів Закону України «Про виконавче провадження» призвело до безпідставного стягнення з Позивача виконавчого збору.

Крім того, ці докази, а саме: реєстр № 272 взагалі не є належними, оскільки датовані 18.07.2013 року (№ 44 реєстру) тобто до виникнення обставин, що зумовили подання скарги, а саме - до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другоюстатті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Проте положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону передбачено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Відповідно до ч.3 ст. 27 Закону у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передання стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Вказаний висновок викладений у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України по справі № 3-217гс14 від 28 січня 2015 року.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається факту вчинення державним виконавцем заходів для примусового виконання вимог № ф-206у , ф-206/1 та ф-206/2 виданих Криворізькою південною ОДПІ про стягнення коштів з ОСОБА_3 .

Так, з витребуваних на розгляд скарги та засвідчених відповідачем копій матеріалів виконавчого провадження, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавчі провадження, про що винесено відповідні постанови, однак доказів направлення постанов про відкриття виконавчого провадження до суду не представлено; в подальшому державним виконацем винесено постанови про стягнення виконавчого збору, та про накладення арешту на майно боржника, доказів своєчасного направлення їх на адресу боржника не надано.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що боржником в добровільному порядку сплачено вимоги , при цьому державним виконавцем не вчинялися передбачені законодавством заходи примусового виконання рішення, постанову державного виконавця відділу Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 815,45 грн., винесену 11 серпня 2014 року у виконавчому провадженні №44687504 , в розмірі 248,66 грн., винесену 17 вересня 2014 року у виконавчому провадженні №44256069 , в розмірі 1190,90 грн., винесену 18 грудня 2014 року у виконавчому провадженні №45794625 , слід визнати незаконною та скасувати..

Необгрунтованим також є винесення постанов про повернення виконавчих документів стягувачу від 11.12.2015 року в рамках виконавчих проваджень № 44687504, № 44256069, № 45794625, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Натомість, в порушення визначеного законом строку , виконавче провадження № 44687504 відкрите постановою від 10.09.2014 року, постановою про повернення виконавчого документа припинено 11.12.2015 року , виконавче провадження № 44256069 відкрите постановою від 04.08.2014 року, постановою про повернення виконавчого документа припинено 11.12.2015 року , виконавче провадження № 45794625 відкрите постановою від 11.12.2014 року, постановою про повернення виконавчого документа припинено 11.12.2015 року . Затягуючи здійснення виконавчих проваджень понад визначений 6-місячний строк, державний виконавець ОСОБА_5 не направила на адресу Позивача жодного з процесуальних документів, винесених нею в рамках вказаних виконавчих проваджень.

Повертаючи виконавчі документи стягувачу, при винесенні постанов 11.12.2015 року державний виконавець керувалась вимогами п.2 ч.І ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Натомість, з урахування того, що 04.11.2015 року в рахунок виплати суми заборгованості по єдиному внеску позивачем було сплачено 7700 грн., а пізніше 5562,38 грн. - суму штрафних санкцій за прострочення сплати єдиного внеску, а загалом 13 262,38 грн., про що стягувачем ОДПІ було повідомлено ВДВС листом про відсутність у заявника заборгованостей по всім вимогам податкової інспекції, державний виконавець не було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень, а помилково повернуто виконавчі документи стягувачу.

Ураховуючи положення п.1 ч.І, ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв'язку з вимогами п.7 ч.І ст.26 Закону «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Що стосується винесеної державним виконавцем постанови від 02.02.2015 року в в/п № 45794625 про арешт коштів боржника, то згідно вказаної постанови на рахунок № 5220, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», на виконання Вимоги Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області за № Ф-206/2 від 04.08.2014 року про стягнення з позивача боргу в сумі 11 909,08 грн. накладено арешт на грошові кошти в межах суми 25 809,86 грн. на підставі рішення суду тобто , накладення арешту на кошти понад суми заборгованості діючим законодавством України не передбачено, що є прямим свідченням перевищення державним виконавцем його повноважень та порушення його прав як власника грошових коштів, наявних на банківському рахунку.

Відповідно до ст.11 ч.1 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окрім цього, згідно ст.71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно ст.70 ч.4 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст.162 ч.2 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково, та прийняти постанову про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень або зобов'язати вчинити певну дію.

За ст.19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наслідками розгляду справи, суд приходить до висновку що адміністративний позов ОСОБА_3 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа Криворізька південна ОДПІ ГУ ДФС України в Дніпропетровській області про визнання незаконними та протиправними дій державного виконавця, скасування постанов про стягнення виконавчого збору, накладення арешту та повернення виконавчого документа, зобов'язання вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження.

Суд вважає, що таке рішення суду спрямоване на захист прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судові витрати зі сплати судового збору, слід стягнути з відповідача.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа Криворізька південна ОДПІ ГУ ДФС України в Дніпропетровській області про визнання незаконними та протиправними дій державного виконавця, скасування постанов про стягнення виконавчого збору, накладення арешту та повернення виконавчого документа, зобов'язання вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження- задовольнити.

Визнати незаконними та протиправними дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 щодо виконання вимог Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області за № Ф-206У від 07.02.2014 року про стягнення боргу в сумі 8154,51 грн., за № Ф- 206/1У від 12.05.2014 року про стягнення недоїмки в сумі 2484,62 грн., за № Ф-206/2 від 04.08.2014 року про стягнення боргу в сумі 11 909,08 грн.

Визнати незаконними та скасувати постанову державного виконавця ОСОБА_5 від 11.08.2014 року у виконавчому провадженню №44256069 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 815,45 грн., постанову державного виконавця ОСОБА_5 від 17.09.2014 року у виконавчому провадженню №44687504 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 248,66 грн.; постанову державного виконавця ОСОБА_5 від 18.12.2014 року у виконавчому провадженню №45794625 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 1190,90 грн., постанову державного виконавця ОСОБА_5 від 02.02.2015 року у виконавчому провадженню № 45794625 про арешт коштів боржника, постанову державного виконавця ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.12.2015 року у виконавчому провадженні № 44687504, постанову державного виконавця ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.12.2015 року у виконавчому провадженні № 442560694 та постанову державного виконавця ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачу 11.12.2015 року у виконавчому провадженню № 45794625.

Зобов'язати державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 вчинити дії щодо закінчення виконав проваджень № 44687504, № 442560694, № 45794625 у відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням ОСОБА_3 в повному обсязі Вимог Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів в Дніпропетровській області за № Ф-206У від 07.02.2014 року про стягнення боргу в сумі 8154,51 грн., за № Ф- 206/1У від 12.05.2014 року про стягнення недоїмки в сумі 2484,62 грн., за № Ф-206/2 від 04.08.2014 року про стягнення боргу в сумі 11 909,08 грн.

Стягнути з Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 гривні (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. В. Чайкіна