Справа № 818/1179/16
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 р. Справа №818/1179/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гордієнко Є.Є.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Терентьєва О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1179/16

за позовом ОСОБА_1

до Відділу інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації (далі - відповідач Відділ інфраструктури), в якому просить:

- визнати протиправними дії відділу інфраструктури Сумської ОДА - ненадання інформації на питання 1.1,2, 3.1 та на блок запитань № 5 заяви № 60 від 24.02.2016;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути невирішені питання заяви позивача та надати обґрунтовану відповідь згідно закону;

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 лютого 2016 року звернувся із заявою № 60 до відділу інфраструктури Сумської ОДА, у якій намагався отримати інформацію на п'ять блоків запитань. Відділ інфраструктури надав позивачу відповідь листом № 23-К/01-31 від 14.03.2016.

На переконання позивача, у зазначеному листі відповідач необґрунтовано відмовив йому у наданні інформації на питання 1, 1.1, 2, 3.1 та 5 блок запитань заяви, та надав недостовірну інформацію.

Позивач зазначив, що на його вимогу відділ інфраструктури надіслав копію договору на перевезення пасажирів № 43-12, укладеного Сумською ОДА з перевізником ПП ОСОБА_4, що виконує рейси по маршруту Суми - Степне, але на останній сторінці договору відсутні реквізити цього підприємця - юридична адреса, телефон для зв'язку тощо, в той час як у питаннях 1 та 1.1 заяви позивач просив надати йому копію третьої сторінки зазначеного договору з повною інформацією про цього перевізника.

В питанні 2 заяви ОСОБА_1 просив поінформувати чи перебуває (перебував) ОСОБА_5 у родинних стосунках з начальником відділу інфраструктури Сумської ОДА ОСОБА_6 та поінформувати про ступінь цих родинних зв'язків.

Позивач вважає, що відповідач необґрунтовано відмовив у наданні копії третьої сторінки договору та поінформувати про ступінь родинних зв'язків державного службовця, посилаючись на персональні дані та особисте життя.

У питанні 3.1 позивач просив поінформувати чому на маршрутах: Суми-Кролевець ч/з Воргол 167 км, час відправлення 14:10, марка автобуса Газ 3274 (16ж), та Суми-Дружба 207 км, час відправлення 14:30, марка автобуса СПВ 20 Рута(19ж)., з дальністю поїздки більше 150 км використовуються некомфортні автобуси. Але на це питання йому не надали відповіді (інформації) без будь яких пояснень.

У блоці питань № 5 позивач повідомив, що ТОВ "Сумиоблавтотранс" на планшетах з візуальною інформацією з жовтня 2015 року вивісило на автостанції "Суми" "Примітки" в яких зазначено А- клас автобуса 2,3 М - клас автобуса А, В", та просив:

- 5.1 Пояснити ТОВ "Сумиоблавтотранс" використовує свої власні позначки чи це встановлена законом інформація.

- 5.2 Назвати статтю закону, в якому йдеться про примітку, яку використовує "Сумиоблавтотранс".

- 5.3 Поінформувати про причини появи зазначених приміток на планшетах автостанції саме: жовтня 2015 року, а не раніше і не пізніше, а в чисельній кількості з грудня 2015р.

Відповідач пояснює появу "Приміток" лише більш точним та повним інформуванням пасажирів про надання послуг, але, на переконання позивача, це не так, оскільки з появою зазначених "Приміток" пасажирам навпаки стало складніше зрозуміти, на якому ж автобусі вони поїдуть. Відповідач не надав інформацію про те, чому ТОВ "Сумиоблавтотранс" використовує свої власні позначки, які не передбачені жодним законом в Україні.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши, що факти, викладені у заяві позивача, були перевірені. Заява позивача була об'єктивно, всебічно і вчасно розглянута. Позивач був письмово повідомлений про результати перевірки заяви і суть відповіді. Незгода позивача зі змістом отриманої відповіді не свідчить про порушення відповідачем порядку розгляду скарги та допущення протиправних дій. Отже, вважає, що доводи позивача про надання недостовірної та неповної інформації є необґрунтованими.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до Відділу інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації із заявою (а.с. 5), у пункті 1 якої зазначив, що на його вимогу відділ інфраструктури надіслав йому копію договору на перевезення пасажирів № 43-12 укладеного Сумською ОДА з перевізником ПП ОСОБА_5, що виконує рейси по маршруту Суми - Степне, проте на останній сторінці договору відсутні реквізити цього підприємця - юридична адреса, телефон для зв'язку тощо.

У підпункті 1.1. заяви ОСОБА_1 просив надати йому копію третьої сторінки зазначеного договору з повною інформацією про цього перевізника, тобто в такому вигляді, в якому ця інформація була створена та зберігається у відділі інфраструктури.

У пункті 2 позивач просив надати йому інформацію стосовно того, чи перебуває (перебував) ОСОБА_4 у родинних стосунках з начальником Відділу інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації ОСОБА_6, якщо так, то проінформувати про ступінь родинних зв'язків.

У підпункті 3.1. ОСОБА_1 просив проінформувати чому на маршрутах Суми-Кролевець ч/з Воргол 167 км, час відправлення 14:10, марка автобуса Газ 3274 (16ж), Суми-Дружба 207 км, час відправлення 14:30, марка автобуса СПВ 20 Рута(19ж) з дальністю поїздки більше 150 км використовуються некомфортні автобуси.

У пункті 5 позивач зазначив, що ТОВ "Сумиоблавтотранс" на планшетах з візуальною інформацією з жовтня 2015 року вивісило "Примітку" в якій зазначено А- клас автобуса 2,3 М - клас автобуса А, В".

У підпунктах 5.1, 5.2, 5.3 ОСОБА_1 просив:

- пояснити, чи ТОВ "Сумиоблавтотранс" використовує свої власні позначки чи це встановлена законом інформація;

- назвати статтю закон, в якому трактується про зазначену примітку, яку використовує ТОВ "Сумиоблавтотранс";

- проінформувати про причини появи зазначених приміток на планшетах автостанції саме з жовтня 2015 року, а не раніше і не пізніше, а в чисельній кількості з грудня 2015р.

На заяву ОСОБА_1 Відділ інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації надав відповідь від 14.03.2016 № 23-К/01-31 (а.с. 6-7), в якій зазначено, що стосовно пунктів 1, 1.1, 2 заяви позивача надання запитуваної інформації неможливе через законодавчу заборону втручання в особисте життя та розголошення персональних даних.

По пункту 3 відповідач повідомив, що за маршрутом "Кролевець - Суми ч/з Воргол" здійснює перевезення ФОП ОСОБА_7 (договір № 411-11 від 20.05.2011, строк дії договору - з 21.05.2011 до 20.05.2016), на маршруті "Дружба-Суми" здійснює перевезення ФОП ОСОБА_8 (договір № 006/15 від 03.04.2015, строк дії договору - з 14.04.2015 до 13.04.2020). За інформацією ТОВ "Сумиоблавтотранс", перевезення на маршруті "Суми-Дружба" здійснюються відповідно до умов договору, а саме автобус класу II, що відповідає умовам договору. Із ФОП ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду від 19.02.2016 № 3/16 до договору № 41-11 від 20.05.2011, згідно з якою перевізник зобов'язаний використовувати на міжміському автобусному маршруті загального користування "Кролевець-Суми ч/з Воргол" (04:50) автобуси класу II, III. Також, при оголошенні конкурсу на визначення перевізника і вищезгаданому маршруту обов'язковою умовою конкурсу буде використання автобусів категорії М-3 класу В, II, III.

По пункту 5 заяви відповідач поінформував, що порядок розміщення візуальної інформації на автостанціях про клас комфортності транспортних врегульований діючим законодавством. Абзацом 1 частини 1 пункту 121 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2007 № 1184 визначено, що всередині будівлі автостанції має бути розміщена інформація про розклад руху автобусів із зазначенням найменування перевізника та відомостей про основні транспортні засоби, які використовуються під час здійснення міжобласних та міжнародних перевезень, номер платформи відправлення. Таким чином, позначки саме класу комфортності автобусу не є обов'язковими. Поява приміток на планшеті автостанції зумовлена лише більш точним та повним інформуванням пасажирів про надання послуг.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що надаючи відповідь на питання пункту 2 заяви позивача відповідач послався на неможливість через законодавчу заборону втручання в особисте життя та розголошення персональних даних.

Проте, суд вважає помилковими висновки відповідача в зазначеній частині, виходячи з наступного.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно статей 5, 7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ст.ст. 15, 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою рішень;

- вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення;

- у разі визнання заяви необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_6 є начальником відділу інфраструктури Сумської ОДА .

Отже, зазначена особа є публічною особою на яку не можуть розповсюджуватися передбачені заборони щодо втручання в особисте життя.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 (далі - Рішення КСУ) щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України, до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.

Проте, зазначене рішення жодним чином не встановлює конфіденційною інформацію відомості про перебування у родинних відносинах посадової особи .

Крім того, 07 лютого 2012 року Європейський суд з прав людини оприлюднив рішення у справі «Видавничий дім «Аксель Шпрінгер» проти Німеччини щодо порушення статті 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (право на свободу вираження поглядів).

Зокрема, Європейський суд констатував у своєму рішенні, що свобода вираження думок є однією з головних основ демократичного суспільства й однією з основних умов його прогресу і окремої самореалізації для кожного.

Суд наголосив, що положення статті 10 Конвенції застосовуються не тільки до «інформації» або «ідей», які прихильно приймаються або розцінюються як необразливі чи нейтральні, але також і до «інформації» та «ідей», які ображають, шокують або вселяють занепокоєння.

Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства».

Водночас, ЄСПЛ зазначив, що у статті 10 Конвенції, свобода вираження думок може бути обмежена винятками, які, однак, повинні тлумачитися чітко, і необхідність будь-яких обмежень має бути переконливо доведена.

Європейський Суд, досліджуючи баланс прав, визначених ст.8 та ст.10. Конвенції, вказав, що в той час як приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, то публічних осіб така норма не стосується.

Суд відзначив, що стаття 8 Конвенції (Право на повагу до приватного і сімейного життя) не може бути підставою для того, щоб скаржитися через оприлюднення інформації на втрату репутації, яка є передбачуваним наслідком власних дій, таких як, наприклад, у вчиненні кримінального злочину.

Суд констатував, що до обов'язків преси відноситься обов'язок доносити до суспільства інформацію та ідеї з усіх питань, що становлять суспільний інтерес. Водночас, не лише на пресу лежить завдання поширювати таку інформацію та ідеї, громадськість також має право отримувати відповідну інформацію. Рамки ж свободи вираження думок інтерпретуватимуться вужче у випадку, коли єдиною метою опублікування інформації є задоволення цікавості читачів.

В контексті реалізації статті 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, беручи до уваги практику ЄСПЛ як джерело права - інформація про публічних осіб та членів їх сімей з питань, що становлять суспільний інтерес може бути поширена, у випадках, визначених законом в інтересах прав людини, в т.ч. при реалізації положень статті 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Отже, в даному випадку суд вважає, що відповідач не надав обґрунтованої відповіді щодо наявності родинних стосунків між начальником Відділу інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а тому, в зазначеній частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, позивач звертаючись до відділу інфраструктури Сумської ОДА просив проінформувати чому на маршрутах Суми-Кролевець ч/з Воргол 167 км, час відправлення 14:10, марка автобуса Газ 3274 (16ж), Суми-Дружба 207 км, час відправлення 14:30, марка автобуса СПВ 20 Рута(19ж) з дальністю поїздки більше 150 км використовуються некомфортні автобуси.

Відповідач надав відповідь, що за маршрутом "Кролевець - Суми ч/з Воргол" здійснює перевезення ФОП ОСОБА_7 (договір № 411-11 від 20.05.2011, строк дії договору - з 21.05.2011 до 20.05.2016), на маршруті "Дружба-Суми" здійснює перевезення ФОП ОСОБА_8 (договір № 006/15 від 03.04.2015, строк дії договору - з 14.04.2015 до 13.04.2020). За інформацією ТОВ "Сумиоблавтотранс", перевезення на маршруті "Суми-Дружба" здійснюються відповідно до умов договору, а саме автобус класу II, що відповідає умовам договору. Із ФОП ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду від 19.02.2016 № 3/16 до договору № 41-11 від 20.05.2011, згідно з якою перевізник зобов'язаний використовувати на міжміському автобусному маршруті загального користування "Кролевець-Суми ч/з Воргол" (04:50) автобуси класу II, III. Також, при оголошенні конкурсу на визначення перевізника і вищезгаданому маршруту обов'язковою умовою конкурсу буде використання автобусів категорії М-3 класу В, II, III.

Проте, виходячи зі змісту наданої відповіді відповідачем не надано обґрунтованої інформації чому саме на маршрутах Суми-Кролевець ч/з Воргол 167 км, час відправлення 14:10, марка автобуса Газ 3274 (16ж), Суми-Дружба 207 км, час відправлення 14:30, марка автобуса СПВ 20 Рута(19ж) з дальністю поїздки більше 150 км використовуються некомфортні автобуси, а зазначено, про те, що перевезення здійснюється відповідно до договору.

Надаючи таку відповідь відповідачем, зокрема, не визначено законодавчі підстави щодо випуску на маршрут зазначеної категорії автобусу з дальністю поїздки більше 150 км. Також, не обґрунтовано, чи відносяться автобуси Газ 3274 (16ж), та автобус СПВ 20 Рута(19ж) до категорії автобусів, що можуть здійснювати перевезення з дальністю поїздки більше 150 км.

Отже, суд вважає, що відповідач не надав обґрунтованої відповіді, щодо поставленного питання, а тому, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, звертаючись до відділу інфраструктури Сумської ОДА у п.5 свого звернення просив пояснити, чи ТОВ "Сумиоблавтотранс" використовує свої власні позначки чи це встановлена законом інформація;

- назвати статтю закон, в якому трактується про зазначену примітку, яку використовує ТОВ "Сумиоблавтотранс";

- поінформувати про причини появи зазначених приміток на планшетах автостанції саме з жовтня 2015 року, а не раніше і не пізніше, а в чисельній кількості з грудня 2015р.

Відповідачем надано відповідь, що порядок розміщення візуальної інформації на автостанціях про клас комфортності транспортних врегульований діючим законодавством. Абзацом 1 частини 1 пункту 121 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2007 № 1184 визначено, що всередині будівлі автостанції має бути розміщена інформація про розклад руху автобусів із зазначенням найменування перевізника та відомостей про основні транспортні засоби, які використовуються під час здійснення міжобласних та міжнародних перевезень, номер платформи відправлення. Таким чином, позначки саме класу комфортності автобусу не є обов'язковими. Поява приміток на планшеті автостанції зумовлена лише більш точним та повним інформуванням пасажирів про надання послуг.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, що розміщення інформації на планшетах автостанції відноситься до виключної компетенції автовокзалу, що фактично спростовує відповідь надану відповідачем у своїй відповіді.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Таким чином, суд вважає наголосити, що у разі, якщо питання визначені у п.5 заяви позивача не підлягали розгляду відділом інфраструктури Сумської ОДА, у нього виник обов'язок щодо передачі розгляду питання до належного органу.

Проте, відповідач фактично не надав обґрунтованої відповіді на питання поставлені у п.5 заяви позивача та не передав звернення до належного органу.

Отже, в даному випадку суд вважає, що відповідач не надав обґрунтованої відповіді, а тому, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відділу інфраструктури Сумської ОДА щодо ненадання інформації на питання 1.1 заяви № 60 від 24.02.2016 та зобов'язати відповідача повторно розглянути зазначене питання заяви позивача та надати обґрунтовану відповідь згідно закону, суд виходить з наступного.

У підпункті 1.1. заяви ОСОБА_1 просив надати йому копію третьої сторінки договору на перевезення пасажирів № 43-12, укладеного Сумською ОДА з перевізником ПП ОСОБА_4, що виконує рейси по маршруту Суми - Степне з повною інформацією про цього перевізника.

Надаючи відповідь на питання пункту 2 заяви позивача відповідач послався на неможливість через законодавчу заборону втручання в особисте життя та розголошення персональних даних.

Суд погоджується із висновками відповідача, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 (далі - Рішення КСУ) щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України, до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ч.2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» вносить уточнення стосовно поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних, а саме: поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) і інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, виходячи з того, що зазначена інформація є конфіденційною суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави щодо її надання позивачу.

Щодо відшкодування позивачу судових витрат, варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 91 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Суд зазначає, що позивач приймав участь в судовому засіданні, враховуючи що він проживає в іншому населеному пункті (с. Будилка, Лебединського району), надав квитки-чеки на суму 95 (дев'яносто п'ять) грн. 26 коп. (а.с.40).

Таким чином, суд вважає, що підлягають стягненню на користь позивача витрати, пов'язані із прибуттям до суду, з урахуванням дороги у зворотному напрямку в сумі 95,26 грн. .

Разом з тим, підстав для стягнення компенсації за втрачений заробіток та відрив від звичайних занять, суд не вбачає, оскільки така компенсація сплачується або за втрачений заробіток, або за відрив від звичайних занять, позивачем не надані докази, що підтверджують його працевлаштованість, будь-яку іншу зайнятість.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації щодо ненадання ОСОБА_1 інформації на питання 2, 3.1, 5 заяви від 24.02.2016.

Зобов'язати Відділ інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 24.02.2016 та надати відповідь на питання 2, 3.1, 5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації (пл. Незалежності, 2 м. Суми, 40000, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 95 (дев'яносто п'ять) грн. 26 коп. - витрати, пов'язані з переїздом до Сумського окружного адміністративного суду.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений та підписаний 21.10.2016.

Суддя О.А. Прилипчук