Справа № 377/662/16-а
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/662/16-а

Провадження №2-а/377/65/16

20 жовтня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого судді Малишенко Т. О., розглядаючи в м. Славутичі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про визнання неправомірними дій суб,єкта владних повноважень, визнання статусу інваліда війни та зобов,язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

16.09.2016 року до Славутицького міського суду Київської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить визнати протиправним рішення відповідача від 08.09.2016року № 22/01-15 щодо відмови йому у наданні статусу інваліда війни і у видачі посвідчення «Інваліда війни» та визнати його інвалідом війни. Також просить зобов'язати управління соціального захисту населення виконкому Славутицької міської ради Київської області видати йому посвідчення «Інваліда війни» встановленого зразку та нагрудний знак.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на час аварії на Чорнобильській АЕС у період з 20 травня 1987 року по 30 вересня 1988 року він працював механіком автоколони на «Авто - предприятии №3 Управлення автотранспорта производственное обьединение ПО «Комбинат» (російською мовою) м. Чорнобиль, відповідно до наказу №555-лс від 19.05.1987року, та приймав в цей час безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв'язку з чим був визнаний особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та став інвалідом з причини захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлено 2 групу інвалідності безстроково.

Посилаючись на вимоги п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якого до інвалідів війни відносяться особи, що були залучені до складу формувань Цивільної оборони, що стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, надані ним на підтвердження цього статусу письмові докази, та п.10 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994р. №302, за яким визначено, що «Посвідчення інваліда війни» видається органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки Медико - соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, вважає рішення відповідача про відмову у наданні йому цього статусу неправомірною та просить визнати його інвалідом війни, зобов'язати видати йому посвідчення «Інваліда війни».

Відповідач в особі Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області подав письмові заперечення на позов, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 На обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що причинний зв'язок інвалідності встановлюється МСЕК відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи». У довідці до акту огляду МСЕК ОСОБА_1 від 10.01.2011 року № 333963 причина інвалідності вказана як «захворювання пов'язане з роботами по ЛНА», що не відповідає поняттю та змісту статусу інваліда війни Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме не зазначено, що причина інвалідності пов'язана з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. В зв'язку з вищевикладеним підстав для встановлення статусу інваліда війни ОСОБА_1 відповідно до п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх захисту» немає. Тому просять відмовити у задоволенні позову.

Про час і місце розгляду справи сторони були належним чином повідомлені згідно правил ст. 33-38 КАС України.

В судове засідання позивач не з,явився, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання представника не направили, просили розглянути справу без участі їх представника,надіслали письмове заперечення, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони безпідставні.

Відповідно до частини четвертої статі 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. У такому випадку фіксування судового засідання технічними засобами за правилами ст.41 КАС України не здійснюється.

Перевіривши наявні матеріали справи та визначивши відповідні їм правовідносини сторін, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №555-лс від 19.05.1987 року був прийнятий на роботу в автопідприємство №3 Управління автотранспорту ВО «Комбінат» (російською мовою автопредприятие №3 Управления автотранспорта ПО «Комбинат») з 20 травня 1987 року механіком автоколони і пільгами( а.с.11).

Відповідно довідки №17/11-12 ОСОБА_1, був безпосередньо зайнятий на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 20 травня 1987 року по 30 вересня 1988 року ( а.с.15). Відповідно до (зворотна сторона довідки) виробниче об,єднання Комбінат» де працював позивач було ліквідовано, на його базі створено Науково-виробниче об,єднання «Прип,ять», яке перейменовано в Державне автотранспортне підприємство (ДАТП), яке припинило свою діяльність шляхом реорганізації ввійшло в Державне підприємство «Чорнобильсервіс», яке реорганізовано шляхом приєднання до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильській спецкомбінат».

Про те, що ОСОБА_1, приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підтверджується його посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії серія А № 147114. Відповідно до вкладки № 685102 до вищевказаного посвідчення позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до Експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії № 5 від 08.12.2010 року (а.с.12) по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС за вих. № 2801-3326 від 14.12.2010 року захворювання ОСОБА_1, пов,язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно Довідки Київської обласної спеціалізованої МСЕК серії КИО - 1 № 333963 (а.с.13) ОСОБА_1, встановлена 2 - а група інвалідності

Довідкою (а.с.13) серії КИО - 1 № 3339630 по визначенню втрати професійної працездатності у зв'язку з профзахворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - ОСОБА_1, встановлено 80% ступеню втрати професійної здатності з січня 2011 року довічно, підстава акт №212 МСЕК.

Відповідно до інформаційної довідки (а.с.14) Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації від 10.08.2016року №011-14/1335-17 вбачається, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відрядженні у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф ; стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

16 серпня 2016 року ОСОБА_1, (а.с.9) звернувся до Управління соціального захисту населення виконкому Славутицької міської ради Київської області з заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення встановленого зразку. До заяви ним було додано копії документів: паспорт, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 - ї категорії з вкладкою, довідку до Акту огляду МСЕК, довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.08.2016року №011-І4/1335-17, та інші документи.

Відповідач своїм листом від 08.09.2016 року за № 22/01-15 відмовив позивачу в наданні статусу інваліда війни, мотивуючи відсутністю в наданих документах підстав для встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення.

Під час дослідження судом матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки №17/11-12 ОСОБА_1, був безпосередньо зайнятий на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 20 травня 1987 року по 30 вересня 1988 року (а.с.15).

Посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії серія А № 147114 та вкладка до нього № 685102 С є підтвердженням того, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до акту огляду МСЕК серії КИО - 1 № 333963 від 10.01.2011 року позивачу було встановлено з 10.01.2011 року другу групу інвалідності довічно, професійне захворювання пов'язано з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Оцінюючи дії відповідача УСЗН Славутицької міської ради Київської області з точки зору їх у відповідності Конституції України та Законам України, нормативно-правовим актам, прийнятим відповідним органом в межах повноважень та у спосіб, що передбаченими ними, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України від 22.10.1993р. № 3551-XІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п.9 частини другої статті 7 Закону України від 22.10.1993р. № 3551-XII до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, підставами для надання особі статусу інваліда війни є залучення її до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони для участі в роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також настання інвалідності внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302. Пунктом 7 вказаного Положення передбачено, що «Посвідчення інваліді війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з п.10 згаданого Положення «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико - соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено, що залучення позивача до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони, його участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, підтверджується документально наявними у справі доказами.

Посилання відповідача на відсутність наказу (розпорядження) про залучення позивача до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони не містить посилання на норму, яка передбачає наявність саме такого наказу (розпорядження) як єдиного та безальтернативного доказу на підтвердження факту залучення позивача до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отже не ґрунтується на положеннях закону.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, доказів понесення судових витрат немає, то відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 160, 161 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірним рішення Управління соціального захисту населення виконкому Славутицької міської ради Київської області № 22/01-15 від 08.09.2016 року щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу інваліда війни і у видачі йому посвідчення «Інваліда війни».

Зобов'язати Управління соціального захисту населення виконкому Славутицької міської ради Київської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати йому посвідчення «Інваліда війни» встановленого зразку та нагрудний знак.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення постанови в повному обсязі - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т. О. Малишенко