Справа № 808/1804/16
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року , о 13:15 годині,Справа № 808/1804/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до товариства з обмеженою відповідальністю «Нові комп`ютерні інтелектуальні системи та мережі»

про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що, відповідно до Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік, наданого відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників, які працювали у відповідача за звітний період, склала 8 осіб. Середньооблікова кількість інвалідів відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», повинна складати 1 особу, але склала 0 осіб, що є меншим, ніж встановлено нормативом. Тому за невиконання нормативу відповідач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 11500 гривень й пеню у розмірі 324,3 гривень. Просить стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції та пеню у розмірі 11824,3 гривень.

В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги та просить задовольнити позов, виходячи із викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених в запереченнях, в яких зазначив, що підприємством помилково зазначено в Звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу у кількості 8 працівників, так як справжня кількість працівників в 2015 році складала 7 осіб. Помилка сталася через зарахування до складу штатних працівників працівника, якого призвано на військову службу за мобілізацією. Отже, у відповідача відсутній обов`язок подавати Звіт, а позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке: судом встановлено, що 28.01.2016 ТОВ «Нові комп`ютерні інтелектуальні системи та мережі» (далі ТОВ «НКІСМ») подано позивачу звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 7,6 осіб (8), з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 0,2 осіб (0). Кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», - 0,2 осіб (1 особа). Фонд оплати праці штатних працівників 184 тисяч гривень, середньорічна заробітна плата штатного працівника 2421 гривень, сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів «-» гривень.

За невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році Запорізьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів застосовано до відповідача адміністративно-господарські санкції у розмірі 11500 гривень (23000 гривень х (1 - 0). Крім того, нарахована пеня у розмірі 324,3 гривень (11500 х 0,06% (розрахунковий розмір пені) = 6,9 гривень х 47 (кількість днів) = 324,3 гривень).

Відповідно до ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України (далі - ГК), підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991 (далі Закон № 875-ХІІ), забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 18 Закону №875-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ, для підприємств, установ, організацій установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (ч. 2 ст. 19 Закону № 875-ХІІ).

Підприємства самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог ст. 18 цього Закону (ч. 3 ст. 19 Закону № 875-ХІІ). Відповідно до ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875-ХІІ, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Судом встановлено, що ТОВ «НКІСМ» є юридичною особою та відноситься до категорії суб`єктів підприємницької діяльності, яким, відповідно до ст. 19 Закону № 875-ХІІ, встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, що у відповідача повинен складати 1 робоче місце, про що і зазначено в Звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік.

Частиною 1 статті 20 Закону № 875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що впродовж січня березня середньооблікова кількість штатних працівників на ТОВ «НКІСМ» складала 7 осіб, з яких всі 7 осіб підлягали включенню в розрахунок середньооблікової кількості штатних працівників в цілях Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», впродовж квітня-серпня 6 осіб, з яких включенню в розрахунок середньооблікової кількості штатних працівників підлягали 5 осіб, в вересні- жовтні 5 осіб, з яких включенню в розрахунок середньооблікової кількості штатних працівників підлягали 4 особи, та в листопаді-грудні - 15 осіб, з яких включенню в розрахунок середньооблікової кількості штатних працівників підлягали 14 осіб (середньооблікова кількість за рік 7,58 (91/12) осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, що підлягають включенню до розрахунку в цілях Закону № 875-ХІІ - 6,83 особи (82 особи :12місяців).

Зазначені обставини щодо невключення до середньооблікової кількості штатних працівників однієї особи спричинені наступним. Під час розгляду справи судом встановлено, що 20.03.2015 Енергодарським об`єднаним міським військовим комісаріатом Запорізької області сформовано повідомлення №477 до ТОВ «НКІСМ» про те, що працівник підприємства відповідача ОСОБА_1 , відповідно до Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», з 17.03.2015 призваний на військову службу при мобілізації.

Того ж дня, 20.03.2015, директором ТОВ «НКІСМ» ОСОБА_2 підписано наказ №2003/1 «Про увільнення ОСОБА_1 від роботи на період призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією», яким ОСОБА_1 увільнено від роботи з 17.03.2015 на період призову на військову службу у зв`язку із мобілізацією зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку.

Згідно з листом Департаменту статистики праці Державної служби статистики України №09.3-6/172-15 від 14.07.2015, працівники, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану не включаються до середньооблікової кількості штатних працівників.

Зазначений лист не є нормативно-правовим актом, проте суд вважає за можливе прийняти його до уваги під час вирішення справи по суті.

Про зазначені обставини ТОВ «НКІСМ» повідомило Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів листом №19-07/1 від 19.07.2016.

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу №3010/10 від 30.10.2015 до ТОВ «НКІСМ» зараховано ОСОБА_3 , якому встановлено 3 групу інвалідності, на посаду монтажника інформаційно-комунікаційних мереж.

Про зазначені обставини ТОВ «НКІСМ» повідомило Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів листом №1902/1 від 19.02.2016.

В судовому засіданні представником позивача пояснено, що лист відповідача №1902/1 від 19.02.2016 не було враховано під час розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій, оскільки до нього не було додано жодних доказів працевлаштування інваліда. Проте, суду відповідач такі докази надав.

Таким чином, матеріали справи підтверджують факт виконання відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів, а отже й необґрунтованість розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій, здійсненого позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено письмовими доказами, відповідач працевлаштував інваліда, чим фактично виконав всі належні заходи на нормативи працевлаштування інвалідів, тому підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій, передбачених ч. 1 ст. 20 Закону № 875-ХІІ немає.

Стосовно нарахування пені суд зазначає наступне: ч. 2 ст.20 Закону № 875-ХІІ передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Оскільки суд вважає, що позивачем не доведено правомірність застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій, відповідно, вимога про стягнення пені є такою, що не відповідає нормам ст. 20 Закону № 875-ХІІ, й не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не доведено порушення ТОВ «НКІСМ» вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш