Справа № 813/751/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 р. Справа № 876/5944/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до голови Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, директора департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 про визнання протиправними дій, скасування розпорядження, поновлення на посаді, виплату заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2015 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до голови Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, директора департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 про визнання протиправними дій щодо не допуску до виконання посадових обов'язків заступника директора департамент, скорочення посади, пропонування іншої посади, скасування розпорядження про звільнення з роботи (публічної служби), поновлення на посаді та виплати заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування наведених вимог позивач покликається на те, що його звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось незаконно, оскільки не повідомлено про наступне вивільнення, не ознайомлено із змінами до структури та штатного розпису та не запропоновано іншу рівноцінну посаду, внаслідок чого порушено положення ст.ст. 40, 43, 49-2 КЗпП України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною та необґрунтованою, так як прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати в частині відмови у позові та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо того, що працедавцем належним чином його повідомлено про наступне скорочення посади заступника директора департаменту - начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації та запропоновано вакантну посаду, а відтак звільнення відбулось незаконно і дії посадових осіб, відповідачів у справі є протиправними.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 09.09.2009 р. ОСОБА_2 працював на посаді заступника директора департаменту - начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації.

Головою ЛОДА 30.10.2015 р. видано розпорядження № 679/0/5-15 "Про впорядкування структури обласної державної адміністрації". Вказане розпорядження видано відповідно до статей 5, 6, 44, 47 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" з метою оптимізації структури та підвищення ефективності державного управління, де п. 3 цього розпорядження затверджено граничну чисельність працівників апарату, департаментів, управлінь та інших структурних підрозділів обласної державної адміністрації, зокрема Департаменту освіти і науки 27 штатних одиниць.

У відповідності до наведеного розпорядження відбулось скорочення штатної чисельності Департаменту освіти і науки ЛОДА на 4 штатні одиниці.

06.11.2015 р. листом № 5/13-7622/0/2-15-21за підписом голови ЛОДА працівників Департаменту освіти і науки ЛОДА попереджено про можливе наступне вивільнення та запропоновано посади, зокрема повідомлено ОСОБА_2, та запропоновано посаду головного спеціаліста відділу професійної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки управління дошкільної, загальної, середньої професійної освіти, соціального захисту та виховної роботи, координації вищих навчальних закладів і науки (на час відсутності основного працівника).

Позивач відмовився ознайомлюватись із попередженням про можливе наступне вивільнення та запропонованою посадою, про що складено Акт від 09.11.2015 р.

Розпорядженням голови Львівської обласної адміністрації від 18.01.2016 р. № 41/0/8-16 ОСОБА_2 звільнено з посади заступника директора департаменту - начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації з 21.01.2016 р. у зв'язку із скороченням займаної посади та відмовою від запропонованої посади.

В подальшому, у зв'язку з перебуванням ОСОБА_2 на листку непрацездатності, Розпорядженням Голови ЛОДА від 02.02.2016 р. № 121/0/8-16 внесено зміни в Розпорядження від 18.01.2016р. № 41/0/8-16, згідно якого позивача звільнено з 03.02.2016р.

На виконання розпоряджень Голови ЛОДА, Директором Департаменту освіти і науки видано Наказ від 03.02.2016р. № 03-12/16 "Про звільнення з роботи ОСОБА_2П." у зв'язку із скороченням займаної посади та відмовою від запропонованої посади.

Актами від 03.02.2016р. зафіксовано відмову ОСОБА_2 ознайомитись під розписку з документами щодо звільнення із займаної посади, можливість подальшого працевлаштування на запропонованій посаді та поставити підпис про отримання трудової книжки в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації та в особовій картці П2-ДС.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в оскарженій частині, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законами України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про місцеві державні адміністрації» (далі - Закон № 586-ХIV), Порядком призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.1999 № 1374 (далі - Порядок № 1374), Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації» від 26.09.2012 р. № 887 (далі - Постанова № 887).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Підставами припинення трудового договору згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Частиною четвертою статті 36 КЗпП встановлено, що припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів надано роз'яснення, що при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

При цьому п. 12 Положення про департамент освіти та науки ЛОДА, затвердженого 06.08.2013 р. №506/05/5-13 визначено, що Департамент освіти і науки ЛОДА, утворений як юридична особа публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного Казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки.

На підтвердження виконання наведених приписів КЗпП України штатні розписи Департаменту освіти і науки на 2015р та на 2016р. містять дані про те, що до впорядкування структури в Департаменті освіти і науки ЛОДА було 2 штатні одиниці заступників директора департаменту ( з питань розвитку та фінансово-економічної діяльності; начальник управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки), а у відповідності до штатного розпису Департаменту освіти і науки на 2016 р., затвердженого 19.01.2016 р. та який введений в дію 20.01.2016 р. одну з цих посад (яку обіймав позивач) скорочено.

Сторона позивача стверджувала в судовому засіданні, що не відмовлялась від ознайомлення з даним листом-повідомленням, а лише вимагала у відповідача-директора департаменту саме розпорядження про скорочення займаної посади та штатний розпис у якому мала бути зазначена нова посада, що йому пропонувалась.

Суд вважає, що сторона відповідача 09.11.2015 року пропонувала працівникам Департаменту нові посади та одночасно попереджала їх про можливе наступне вивільнення саме з підстав скорочення штату, що в свою чергу не потребувало прийняття рішення про скорочення займаних посад.

З наведеного необхідно зробити висновок щодо дотримання процедури звільнення ОСОБА_2, який повідомлявся про можливе наступне вивільнення та йому пропонувалась посада головного спеціаліста відділу професійної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки управління дошкільної, загальної, середньої професійної освіти, соціального захисту та виховної роботи, координації вищих навчальних закладів і науки (на час відсутності основного працівника), однак позивач відмовився від ознайомлення з таким попередженням, про що складено 09.11.2015 р. відповідний акт.

Наявність інших посад вакантних, на момент повідомлення позивача про скорочення чисельності штату працівників, судом не встановлено.

Також в судовому засіданні встановлено і цього не заперечує сторона позивача, що останній в подальшому жодних дій, що свідчили б про бажання працювати в Департаменті освіти і науки ЛОДА не вчиняв (жодних заяв про незгоду із запропонованою посадою, вимогою запропонувати іншу посаду до відповідачів не подавав).

Стосовно покликання позивача на протиправність дій голови ЛОДА в частині перевищення прав останнього на виконання функцій з скорочення чисельності апарату і впорядковування структури ЛОДА, то необхідно вказати, що такі закріплено ст.5 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 р. №586 склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.

Також п1.5 Положення про департамент освіти та науки ЛОДА, затвердженого 06.08.2013 р. №506/05/5-13 передбачено, що штатний розпис, граничну чисельність, фонд оплати праці працівників та кошторис Департаменту затверджує голова обласної державної адміністрації за пропозиціями директора Департаменту.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження апелянта щодо неправомірності дій відповідачів в тій частині, що на момент повідомлення про наступне вивільнення обов'язково має бути затверджений новий штатний розпис, як підтвердження скорочення займаної посади, оскільки чинним законодавством не передбачено такої умови.

Так ч.3 ст.64 Господарського кодексу України встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Як було наведено вище в судове засідання стороною відповідача представлено штатний розпис Департаменту освіти і науки ЛОДА на 2016 рік, затверджений головою ЛОДА 19.01.2016р., та введений в дію наказом директора Департаменту 20.01.2016 р. за №03/11/3, яким стверджується, що з саме з 20.01.2016 р. відбулись зміни в організації виробництва і праці, а тому на момент звільнення ОСОБА_2 з 21.01.2016 р. з посади заступника директора департаменту-начальника управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації наведена посада є скороченою.

Також суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що в межах даного спору суд не досліджує порядок встановлення окладів головним спеціалістам Департаменту освіти і науки у даному штатному розписі, оскільки такий досліджувався саме на факт того, чи дійсно відбулось скорочення посад у Департаменті освіти і науки ЛОДА.

Підсумовуючи наведене необхідно зробити висновок в тому, що оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на роботодавця з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України, то роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися в установі протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Стосовно кримінального правопорушення по факту підробки штатного розпису на 2016 рік, то необхідно зазначити, що станом на час апеляційного розгляду справи по зазначеному факту проводиться досудове розслідування.

Водночас необхідно вказати, що у разі доведення вироком суду події злочину і вини посадових осіб під час розроблення та затвердження штатного розпису на 2016 рік, позивач має право вимагати перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

На час апеляційного перегляду даної справи у суду відсутні, достовірні факти, які б викликали сумнів в не виконання відповідачем приписів п.1 ч.1 та ч.2 ст.40, ст.49-2 КЗпП України при звільненні з роботи ОСОБА_2 немає.

Установивши наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_2 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, у тому числі положень статті 492 КЗпП України.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 165 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 року № 813/751/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_5

Повний текст виготовлено 20.10.2016р.