Справа № 202/6117/16-а
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/6117/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

складі судді: Бєльченко Л.А.,

при секретарі - Терещук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську, третя особа - Комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача зазначаючи, що з 1999 року він працював судово-медичним експертом у КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради і відповідно до Закону України «Про державну службу» вважався державним службовцем. З квітня 2016 року УПФУ йому було призначено пенсію як інваліду ІІ групи у зв'язку із загальним захворюванням. Позивач зазначив, що відповідно до норм ст.. 37 Закону України «Про державну службу» йому повинна була бути призначена пенсія державного службовця, однак призначена не була, тому 13.05.2016 року він звернувся до УПФУ із заявою, в якій просив призначити йому пенсію і надати повний перелік документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». УПФУ надіслало на його адресу відповідь від 08.06.2016 року за № Г-18 про те, що йому, позивачеві, необхідно надати УПФУ довідку про його заробітну плату державного службовця. На його запит до третьої особи, КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, відносно надання йому довідки про заробітну плату державного службовця, він отримав відповідь від 06.05.2016 року № 1072 про те, що таку довідку йому надати не можуть, оскільки з 08.04.2011 року посади судових експертів державних спеціалізованих установ не вважаються посадами, віднесеними до посад державних службовців. Позивач зазначає, що його трудовий стаж на посаді, віднесеній до категорій державних службовців, складав на час визнання його інвалідом ІІ групи більше 10 років, а тому УПФУ повинно було йому призначити саме пенсію як державному службовцю. Тому позивач просив суд зобов'язати відповідача перевести його з пенсії по інвалідності ІІ групи за загальним захворюванням на пенсію по інвалідності ІІ групи державного службовця згідно ст.. 37 Закону України «Про державну службу», починаючи з дня призначення йому пенсії.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську, ОСОБА_2, в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначаючи, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 314 від 30.03.2011 року «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз» посада, на якій працював позивач, а саме посади судових експертів державних спеціалізованих установ не вважаються віднесеними до відповідних категорій посад державних службовців. Відповідно до вказаної постанови, постанова Кабінету Міністрів України від 31.08.1995 року № 558 «Про відновлення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорії посад державних службовців» втратила чинність, в результаті чого позивачу було скасовано 11 ранг державного службовця. Тому станом на час призначення позивачеві пенсії по інвалідності та на день подачі позову до суду він не має достатнього стажу державної служби, тобто 10 років трудового стажу на посаді державного службовця. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач не звертався до УПФУ із відповідною заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший.

Представник третьої особи, КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, в судове засідання не з'явився.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали пенсійної справи позивача, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 1999 року працював на посаді судово-медичного експерта у КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 8-10).

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що 16.04.2015 року позивачеві на підставі його заяви була призначена пенсія по інвалідності (на той час ОСОБА_1 був інвалідом ІІІ групи).

Судом встановлено, що 13.05.2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою, в якій просив надати йому письмову відповідь щодо повного переліку документів, необхідних для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 4). Аналогічна заява міститься в матеріалах пенсійної справи.

08.06.2016 року УПФУ було розглянуто заяву позивача в порядку звернення громадян та направлено позивачеві відповідь № Г-18, в якій надано роз'яснення підстав призначення пенсії державного службовця та вказано про необхідність надання для цього довідки про заробітну плату державного службовця (а.с. 6).

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.05.2016 року пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або ІІ групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або ІІ групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Як встановлено судом, позивач з 02.08.1999 року працював в Дніпропетровському обласному бюро судово-медичних експертиз на посаді лікаря-інтерна.

17.12.2004 року позивачеві присвоєно 12-й ранг державного службовця.

Установа, в якій позивач працює по теперішній час, згідно статті 7 Закону України № 4038 від 25.02.1994 року «Про судову експертизу», є суб'єктом судово-медичної діяльності та належить до державних спеціалізованих установ, а саме до судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я.

Відповідно до листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР позивач працює лікарем судово-медичним експертом Ленінського відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, посада якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 558 від 31.08.1995 року «Про відновлення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорії посад державних службовців» була віднесена до посад державної служби.

Проте, згідно постанови № 314 від 30.03.2011 року «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз» посади судових експертів державних спеціалізованих установ не вважаються віднесеними до відповідних категорій посад державних службовців, а тому позивачеві було скасовано 11 ранг державного службовця (а.с. 10).

Враховуючи, що на час призначення позивачеві пенсії по інвалідності він не мав достатнього стажу державної служби, то УПФУ правомірно і згідно поданої ним заяви призначило йому пенсію по інвалідності відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, як встановлено судом, позивач не звертався до УПФУ із заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший, або із заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та рішення про відмову УПФУ в призначенні йому пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» або про відмову у переведенні його з одного виду пенсії на інший УПФУ не приймалося. Лист УПФУ № Г-18 від 08.06.2016 року, на який посилається позивач, не є актом органу державної влади, а є листом, що має інформаційний характер відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.41,122,128,160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у позовних вимогах до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Л.А. Бєльченко