Справа № 808/2441/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року (15 год. 46 хв.)Справа № 808/2441/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Мєднікової Р.О.

позивачів ОСОБА_1, НОМЕР_1; ОСОБА_2, НОМЕР_2

та представника відповідача: ОСОБА_3, НОМЕР_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (далі іменуються позивачі) звернулись із адміністративним позовом до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі іменується відповідач), в якому позивачі просять суд:

- визнати протиправною відмову ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою, викладену в листі від 26.05.2016 № А-2845-3000/6-16;

- зобовязати ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області вчинити певну дію у відповідності до Закону, а саме надати мотивоване рішення ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ Держгеокадастр у Запорізькій області, відмовляючи у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою послалось на те, що визначена позивачами земельна ділянка віднесена до земельного масиву «для подальшої передачі у власність учасникам АТО, та (або) членам їх сімей». Водночас, чинне законодавство не передбачає такої підстави для відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вважають, що відмовляючи у задоволенні заяв, відповідач порушив норми Земельного кодексу України та принцип розсудливості, оскільки дії відповідача, всіляко спрямовані на перешкоджання позивачам в реалізації їх права отримати дозвіл на розробку проектів землеустрою. З огляду на викладене, вважають протиправною відмову ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою, викладену в листі від 26.05.2016 № А-2845-3000/6-16.

У судовому засіданні 29.09.2016 позивачі підтримали заявлені вимоги, просять суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 07.09.2016 посилається на те, що запитувані земельні ділянки, згідно розпорядження голови Запорізької ОДА від 10.07.2015 № 244 «Про забезпечення реалізації першочергового права на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва учасників бойових дій, які беруть участь в АТО, а також членів сімей учасників бойових дій, які загинули під час АТО» знаходяться на території району, по якому відбувається формування (оновлення) земельних масивів, можливих для передачі учасникам АТО. Тому, позивачам запропоновано звернутись з питанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після завершення вищезазначених робіт. З огляду на це, вважає надану позивачам відповідь обґрунтованою. В частині позовних вимог про зобовязання прийняти рішення зазначає, що суд не може перебирати на себе функції субєкта владних повноважень під час адміністративних процедур, в яких відповідно до закону субєкт приймає рішення на основі адміністративного розсуду. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 29.09.2016 представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених вище.

У судовому засіданні 29.09.2016 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись із клопотанням від 11.04.2016 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Листом від 26.05.2016 вих. № А-2845-3000/6-16 ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області повідомило заявників про те, що запитувані земельні ділянки знаходяться на території району, по якому відбувається формування (оновлення) реєстру земельних масивів, можливих для передачі учасникам АТО, членам сімей учасників АТО, які загинули під час вказаних подій, у звязку із чим запропоновано позивачам звернутись із зазначеним питанням після завершення вказаних робіт.

Позивачі, вважаючи протиправною відмову ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, викладену в листі від 26.05.2016 № А-2845-3000/6-16 та з вимогою зобовязати вчинити дії, звернулись до суду з даним позовом.

Згідно із ч.ч.1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

При цьому ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, кожен громадянин України має установлене Земельним кодексом України право на одноразове безоплатне одержання у приватну власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, особистого селянського господарства та садівництва в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Для реалізації цього права громадянин подає до уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні, яка повинна базуватись на вичерпному переліку підстав для такої відмови, який визначений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

У листі ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 26.05.2016 № А-2845-3000/6-16 останнє повідомило ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що наразі на виконання розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 10.07.2015 № 244 «Про забезпечення реалізації першочергового права на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва учасників бойових дій, які беруть участь в антитерористичній операції, а також членів сімей учасників бойових дій, які загинули під час проведення антитерористичної операції» територіальними органами Держгеокадастру у Запорізькій області ведеться робота з формування (оновлення) реєстру земельних масивів, можливих для передачі під зазначені потреби. Також, з огляду на те, що запитані земельні ділянки знаходяться на території району по якому відбувається формування (оновлення) реєстру земельних масивів, у листі запропоновано заявникам звернутись із зазначеним питанням після завершення вказаних робіт.

Позивачі у справі стверджують, що вказаним листом відповідач відмовив у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Однак, за стилістичним викладом зміст вказаного листа не містить відмови взагалі, тим паче не наведені, із посиланням на норми чинного законодавства, підстави для такої відмови.

Тобто, за змістом вказаної відповіді слід дійти висновку про те, що ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області не розглядало по суті заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1

З огляду на це, у справі відсутній предмет спору з приводу якого позивачами заявлені вимоги про визнання протиправною відмови ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою, викладену в листі від 26.05.2016 № А-2845-3000/6-16.

Частиною першою статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки субєктом владних повноважень в даному випадку не приймалось будь-якого рішення з приводу поданих позивачами заяв від 21.04.2016 вх. № А-2845/0/5-16 та від 22.04.2016 вх. № А-2877/0/5-16 (ані позитивного, ані негативного), то у задоволенні позову про визнання протиправною відмови ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою, викладену в листі від 26.05.2016 № А-2845-3000/6-16, слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідача вчинити певну дію у відповідності до Закону, а саме надати мотивоване рішення ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Запорізькій області про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, суд також відмовляє виходячи з наступного.

По-перше, вказана вимога є передчасною, оскільки права позивачів ОСОБА_4 управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області не порушені, бо заяви від 21.04.2016 вх. № А-2845/0/5-16 та від 22.04.2016 вх. № А-2877/0/5-16 не розглянуті по суті.

По-друге, позивачам слід враховувати, що під дискреційними повноваженнями, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_6 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11.03.1980 року на 316-й нараді, слід розуміти повноваження,яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Таким чином, позовна вимога щодо зобов'язання надати мотивоване рішення про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення. Ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог, у звязку із чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко