Справа № 826/3141/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 жовтня 2016 року № 826/3141/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону, Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу та рішень, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (надалі - відповідач 1 або ГУ Національної поліції у м. Києві), Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві (надалі - відповідач 2 або Атестаційна комісія), Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону (надалі - відповідач 3 або Апеляційна атестаційна комісія), Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (надалі - відповідач 4 або Печерське управління поліції), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії від 08.12.2015 відносно ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення Апеляційної атестаційної комісії від 28.12.2015 відносно ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати наказ заступника Голови Національної поліції України - начальника ГУ Національної поліції у м. Києві № 70 о/с від 29.01.2016 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України;

- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві;

- стягнути з ГУ Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 завданої моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.;

- зобов'язати ГУ Національної поліції у м. Києві виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 з лав Національної поліції є незаконним, оскільки зумовлене безпідставним рішенням Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві від 08.12.2015. На думку позивача, рішення Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві від 08.12.2015 є суб'єктивним, необгрунтованим і таким, що не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про Національну поліцію» та положеннях Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, а тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне. Зокрема, Атестаційною комісією при прийнятті спірного рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді в поліції протиправно не були враховані позитивні результати тестувань на предмет знання законодавчої бази і на загальні здібності та навички, відомості з атестаційного листа, складеного безпосереднім керівником ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі явку своїх представників у призначене судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість, 23.05.2016 від ГУ Національної поліції у м. Києві до канцелярії суду надійшли заперечення проти позову, де зазначено, що прийняття наказу про звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність було здійснено в межах та у відповідності до чинного законодавства, та на підставі висновку Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві від 08.12.2015.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідачів у судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем 1 документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 у період з 01.09.2008 року по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, в тому числі у період з квітня 2013 року по листопад 2015 року на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Печерського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві.

16.09.2015 Кабінет Міністрів України у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про Національну поліцію» постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України.

В довідці, складеній начальником управління кадрового забезпечення ГУ Національної поліції у м. Києві полковником поліції ОСОБА_3 стосовно проходження ОСОБА_1 служби в органах МВС та національної поліції, та послужному списку позивача зазначено, що наказом Головного управління МВС України у м. Києві від 06.11.2015 № 1021 о/с згідно з п. 9 розд. ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до п. 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з 06.11.2015 в запас Збройних Сил (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07.11.2015 № 11 о/с відповідно до п. 9 та 12 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, призначено з присвоєнням спеціального звання старшого лейтенанта поліції в порядку переатестування на посаду слідчого Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві.

01.12.2015 ГУ Національної поліції у м. Києві прийнято наказ № 7 про створення атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у м. Києві, яким створено та затверджено персональний склад атестаційних комісій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7.

08.12.2015 Атестаційна комісія ГУ Національної поліції у м. Києві № 7 за результатами атестування позивача прийняла рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді і рекомендувала звільнити його зі служби в поліції через службову невідповідність.

З даним рішенням (висновком) Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві, зі слів позивача, він був ознайомлений 22.12.2015 та оскаржив правомірність останнього до Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону.

28.12.2015 апеляційна скарга позивача на рішення Атестаційної комісії від 08.12.2015 залишена без розгляду.

Наказом ГУ Національної поліції у м. Києві від 29.01.2016 № 70 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-179104), слідчого Печерського управління поліції, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) звільнено зі служби в поліції, про що були внесені записи до послужного списку та трудової книжки позивача.

В якості підстав зазначено: атестаційний лист ОСОБА_1 з висновком апеляційної атестаційної комісії від 28.12.2015.

Не погоджуючись з рішеннями (висновками) атестаційних комісій та наказом про звільнення, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Заперечуючи проти заявлених позивачем позовних вимог представник відповідача 1 подав до суду копії таких документів: атестаційного листа, складеного відносно ОСОБА_1, за формою визначеною Інструкцією про порядок атестування поліцейських; довідки щодо роботи в минулому та про проходження служби, складеної відносно ОСОБА_1 начальником управління кадрового забезпечення ГУ Національної поліції у м. Києві полковником поліції ОСОБА_3; інформаційної довідки, складеної відносно ОСОБА_1 начальником відділу УКЗ ГУ Національної поліції у м. Києві майором міліції ОСОБА_5; витягу з наказу ГУ Національної поліції у м. Києві від 29.01.2016 № 70 о/с; наказу ГУ Національної поліції у м. Києві № 7 від 01.12.2015 «Про створення атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у м. Києві» з доданим до нього затвердженим персональним складом атестаційних комісій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7; послужного списку ОСОБА_1 (особовий № М-179104); декларації ОСОБА_1 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік; роздруківка відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади»; роздруківку результатів тесту MIDOT IntegriTEST за 02.12.2015; протоколів Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві № 7, датованих 07.12.2015 та 08.12.2015; протоколу Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону, датованого 28.12.2015, та довідку ГУ Національної поліції у м. Києві № 1505 від 07.04.2016 про розміри доходів ОСОБА_1 за останні три місяці роботи.

Розглядаючи справу по суті, суд виходив з наступного.

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VІІІ), який набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 48 Закону № 580-VІІІ визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Згідно норм ст. 47 Закону № 580-VІІІ призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно п. 10 розд. XI Закону № 580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

З контексту наведених норм слідує, що Законом № 580-VІІІ передбачена альтернатива вибору для працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

При цьому, вказаним Законом визначені умови прийняття працівників міліції на службу до поліції: 1) бажання проходити службу в поліції; 2) відповідність вимогам до поліцейських, визначених цим Законом.

Реалізація цих умов відбувається у визначений строк - упродовж трьох місяців з дня опублікування зазначеного Закону (тобто з 07.08.2015 до 07.11.2015) та шляхом видання наказу про призначення за згодою особи або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Наявні у справі матеріали (а саме витяг з наказу ГУ Національної поліції у м. Києві № 11 о/с від 07.11.2015) свідчать, що позивач у листопаді 2015 року був прийнятий на службу до поліції на посаду слідчого Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві шляхом видання відповідного наказу про призначення за його згодою.

Статтею 58 Закону № 580-VІІІ передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

В тексті витягу з наказу ГУ Національної поліції у м. Києві № 11 о/с від 07.11.2015 застереження про тимчасовість призначення ОСОБА_1 на посаду в поліції відсутні.

Аналізуючи зміст п. 9 розд. XI Закону № 580-VІІІ суд приходить до висновку, що видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України. При цьому, вказаний пункт Закону № 580-VІІІ не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Натомість мету та підстави атестування поліцейських визначено у ст. 57 Закону № 580-VІІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону № 580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті Закону передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Зі змісту наведеної норми ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ вбачається, що підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Частиною 4 ст. 57 Закону № 580-VІІІ визначено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Аналогічні положення наведені в п. 4 розд. І Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 № 1465, згідно якого рішення про проведення атестування та про строки, у які проводиться атестування, приймає Голова Національної поліції України, керівники органів поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими актами законодавства України призначаються на посади їх наказами.

Крім того, згідно з пп. 2 п. 1 розд. IV цієї Інструкції організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Під час розгляду справи в суді відповідач 1 без поважних причин не подав до суду оригінал чи засвідчену копію рішення (наказу) про проведення атестування та про строки, у які мало проводитися атестування поліцейських ГУ Національної поліції у м. Києві.

Відомості про прийняття ГУ Національної поліції у м. Києві окремого рішення щодо затвердження конкретного списку поліцейських Головного управління із зазначенням їх прізвища, імені та по батькові, які підлягають атестуванню, до якого було включено позивача, відповідач 1 суду не повідомив.

Досліджуючи зміст наявної у справі копії наказу ГУ Національної поліції у м. Києві від 01.12.2015 № 7 «Про створення атестаційних комісій Головного управління Національної поліції у м. Києві» суд встановив, що цей наказ не містить посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачених ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ.

Натомість в тексті цього наказу від 01.12.2015 зазначено, що його прийнято відповідно до Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 №1465, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їх службової кар'єри.

Наведені підстави для призначення атестування суд оцінює критично, позаяк мета атестування, закріплена у частині першій згаданої статті, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ. В свою чергу Закон № 580-VІІІ не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VІІІ.

Крім того, всупереч закріпленому у п.п. 2 та 3 розд. ІІ Інструкції порядку створення атестаційних комісій органів поліції, відповідач не підтвердив документально факт погодження персонального складу Атестаційних комісій ГУ Національної поліції у м. Києві Головою Національної поліції України.

За викладених обставин, суд вважає, що наявність у відповідача 1 правових підстав для включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та відповідно для проведення атестування позивача матеріалами справи не підтверджується.

Надаючи правову оцінку діям щодо проведення атестування позивача та безпосередньо рішенню Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві № 7 від 08.12.2015 про невідповідність позивача займаній посаді, суд зазначає про таке.

У відповідності до ч. 3 і 5 ст. 57 Закону № 580-VІІІ атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України, а саме врегульований Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 № 1465, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890 (далі - Інструкція № 1465).

Дана Інструкція визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Пунктом 2 розд. І Інструкції № 1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Порядок організації, підготовки та проведення атестування визначений розд. ІV Інструкції № 1465. Зокрема, згідно з п. 11 розд. IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до п. 3 розд. IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом п. 7 - 9 розд. ІV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до п. 10, 11, 12 розд. ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією. Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 розд. ІV Інструкції № 1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до п. 16 розд. ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції № 1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція № 1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з п. 20 - 23 розд. IV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Судом встановлено, що протоколом засідання Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві № 7 (у складі: голови комісії - Міхальця Д.В., члена комісії - Леухіної А.Г. та секретаря комісії - Петрука Д.С.), датованого 07.12.2015, затверджено перелік осіб, які 08.12.2015 мають проходити співбесіду з вказаною атестаційною комісією, в т.ч. серед них позивач.

Згідно змісту протоколу засідання Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві № 7 (у складі: голови комісії - Міхальця Д.В., членів комісії - Леухіної А.Г., Новик Н.С. та секретаря комісії - Петрука Д.С.), датованого 08.12.2015, 08.12.2015 за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Атестаційною комісією більшістю голосів (три з чотирьох) було проголосовано за прийняття рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та надання рекомендації по звільненню останнього зі служби в поліції через службову невідповідність, що зафіксовано в наявній у справі копії атестаційного листа.

На думку суду, оскільки дане негативне рішення Атестаційної комісії в силу положень п. 28 розд. ІV Інструкції № 1465 тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Дослідивши текст цього протоколу засідання Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві № 7, датованого 08.12.2015, суд встановив, що предметом дослідження атестаційної комісії були наступні документи: атестаційний лист, декларація про доходи, послужний список (форма 1), інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», інформація з відкритих джерел (без ідентифікації таких матеріалів).

Відповідачем 1 до матеріалів справи були надані лише копії атестаційного листа, інформаційної довідки, послужного списку, відомості з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», - у вигляді роздруківки з офіційного сайту Міністерства юстиції України, декларації ОСОБА_1 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Крім того, в матеріалах справи наявна роздруківка електронного результату тесту MIDOT IntegriTEST за 02.12.2015 (зокрема, останній відповідно інформації з офіційного сайту російського представництва компанії «Midot Ltd» (http://www.midot.com/russian/integritest/) являється комп'ютерним тестом для оцінки благонадійності, що дозволяє оцінити ймовірність ризиків деструктивної поведінки і службових зловживань на робочому місці кандидатів на роботу шляхом оцінки їх думок, суджень та вчинків в минулому).

Проаналізувавши зміст вказаних документів, суд встановив наступне.

Відповідно до атестаційного листа, складеного заступником начальника слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_10, за період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе юридично грамотним, виконавчим, дисциплінованим та ініціативним працівником. До виконання свої службових обов'язків відноситься добросовісно з почуттям високої відповідальності. Добре знає відомчі акти, які регламентують діяльність органів внутрішніх справ. При вирішенні службових питань проявляє принциповість і наполегливість. В складній обстановці орієнтується добре, приймає виважені рішення.

Має позитивні показники в службовій діяльності. Так, у 2015 році ним особисто прийнято до провадження 453 кримінальних проваджень щодо вчинення невстановленими особами злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, з яких одне кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом. Також ним було прийнято до провадження 47 кримінальних проваджень щодо ухилення невстановленими особами від призову за мобілізацією до Збройних Сил України, відповідальність за що передбачена ст. 336 КК України, з яких одне провадження направлене з обвинувальним актом до суду. Закінчено досудове розслідування в 253 провадженнях.

Постійно працює над підвищенням свого професійного та загальноосвітнього рівня. При вирішенні службових завдань наполегливий і принциповий, суворо дотримується законності, службової та виконавської дисципліни.

За характером спокійний та врівноважений. У спілкування з громадянами та колегами по роботі уважний, тактовний та ввічливий.

Фізично розвинутий добре, у стройовому відношенні підтягнутий, табельною зброєю та спеціальними засобами, що знаходяться на озброєнні внутрішніх справ володіє впевнено.

Згідно даних інформаційної довідки за результатами підсумкової перевірки за 2014 - 2015 навчальний рік отримав наступні оцінки (по п'ятибальній системі): функціональна підготовка - 3 «задовільно», вогнева підготовка - 2 «незадовільно», фізична підготовка - 4 «добре», загальна оцінка - 2 «незадовільно». За період проходження служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався, та заохочувався 5 разів.

До послужного списку позивача внесені записи про оголошення ОСОБА_1 за період служби в органах МВС подяк, надання почесної грамоти, в т.ч. з виплатою грошової винагороди.

Згідно висновку прямого керівника - начальника Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києва полковника поліції Статкевич А.О. ОСОБА_1 займаній посаді відповідає. Тобто, безпосередній керівник позивача вважає його таким, що відповідає займаній посаді.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», інформація про позивача в Реєстрі відсутня.

За даними поданої до контролюючого органу декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, ОСОБА_1 задекларував суму доходів отриманих у вигляді заробітної плати (31 225,28 грн.) та матеріальної допомоги (2 150 грн.), та відсутність у власності рухомого і нерухомого майна.

Згідно наданої представником відповідача роздруківки електронного результату тесту MIDOT IntegriTEST за 02.12.2015, що ідентифікується відповідачем 1 як така, що стосується позивача, висновки щодо не рекомендування особи до роботи відсутні.

За даними атестаційного листа підтверджується, що за наслідками тестування позивач отримав 29 балів з тесту на загальні здібності та навички і 27 балів з тесту на знання законодавчої бази. Згідно п. 10 розд. ІV Інструкції № 1465, мінімальний бал за кожен тест складає 25 балів. При цьому, під час розгляду справи відповідач не довів, що отримана позивачем кількість балів за тести свідчить про його професійну невідповідність.

Між тим, у послужному списку позивача наявні записи про накладення на ОСОБА_1 в період служби в органах внутрішніх справ, та зняті/незняті дисциплінарні стягнення у вигляді зауважень і догани за період з 2013 по 2015 роки (всього 4). Відомості про зняття останнього дисциплінарного стягнення відсутні.

Відомості про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень за час роботи в Національній поліції відсутні.

Інші матеріали, що були предметом розгляду Атестаційної комісії (як то інформація з відкритих джерел, посилання на яку міститься в протоколі засідання Атестаційної комісії) відповідач до суду не подав.

Крім того, в тексті протоколу засідання Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві № 7 від 08.12.2015 наявні посилання про проведення співбесіди, в ході якої членами атестаційної комісії ОСОБА_1 були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та ін. Тексти конкретних поставлених ОСОБА_1 членами Атестаційної комісії запитань та тексти наданих позивачем відповідей в цьому протоколі від 08.12.2015 відсутні.

Дослідивши зміст вказаних документів суд дійшов висновку, що деякі з них (а саме послужний список) містили відомості про випадки неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов'язків за час служби в органах МВС, наслідком чого стало застосування до нього дисциплінарних стягнень, що відповідає одному з критеріїв п. 16 розд. IV Інструкції.

Водночас суд встановив відсутність в тексті протоколу засідання Атестаційної комісії посилань (пояснень) щодо мотивів, якими керувалися члени комісії при прийнятті оспорюваного рішення (висновку) про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність у справі матеріалів, що містять інформацію про мотиви, якими відповідач 2 керувався під час прийняття рішення, оформленого протоколом від 08.12.2015 (зокрема: посилань на конкретні обставини, що свідчать про недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей позивача, чи інші дані, які б свідчили про його низький професійний потенціал; невідповідність позивача оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, інших обставин, що свідчать про несумісність особи позивача посаді, яку він займає), та проведення атестації позивача без законних на те підстав і з порушенням встановленого порядку погодження персонального складу атестаційної комісії.

Враховуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку, що рішення Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві № 7 від 08.12.2015 про те, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, задокументоване в тексті атестаційного листа, є незаконним та не ґрунтується на вимогах Інструкції № 1465, а тому, на думку суду, є протиправним і відповідно підлягає скасуванню.

Що ж стосується правомірності рішення Апеляційної атестаційної комісії від 28.12.2015, то суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Порядок подання поліцейськими скарг на висновки атестаційних комісій та перегляду апеляційними атестаційними комісіями північного регіону висновків такихкомісій, які були створені в головних управліннях Національної поліції у м. Києві, Київській, Чернігівській, Житомирській, Вінницькій, Черкаській областях у зв'язку з надходженням скарг поліцейських визначено в розд. VI Інструкції № 1465.

Зокрема, п. 5 розд. VI Інструкції № 1465 чітко визначено, що поліцейський, щодо якого центральною атестаційною комісією чи атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 розділу IV цієї Інструкції, за умови набрання ним загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії.

Скарга подається безпосередньо до апеляційної атестаційної комісії відповідно до компетенції, яка визначена пунктом 1 цього розділу, чи шляхом надсилання на адресу відповідної апеляційної атестаційної комісії рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою).

Одночасно з подачею скарги поліцейський зобов'язаний повідомити про її подання керівника відповідного органу поліції.

Відповідно до п. 6 розд. VI Інструкції № 1465 скарги, подані з порушенням строку чи установленого порядку, не приймаються і не розглядаються.

Суд встановив, що за даними атестаційного листа за результатами проведеного тестування ОСОБА_1 набрав загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички менше 60 балів, а тому у відповідності до положень Інструкції подана ним скарга на рішення Атестаційної комісії від 08.12.2015 правомірно залишена Апеляційною атестаційною комісією без розгляду, про що зазначено в протоколі засідання Апеляційної атестаційної комісії від 28.12.2015.

Таким чином, оскільки скарга ОСОБА_1 не підлягала розгляду Апеляційною атестаційною комісією Північного регіону, то рішення, викладене в протоколі від 28.12.2015 є обґрунтованим та правомірним.

Стосовно правомірності позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Національної поліції у м. Києві від 29.01.2016 № 70 о/с в частині звільнення його з поліції через службову невідповідність на підставі атестаційного листа ОСОБА_1 з висновком апеляційної атестаційної комісії від 28.12.2015 суд зазначає наступне.

Пунктом 24 розділу ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до п. 28 розд. ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

За результатами дослідження наявних матеріалів справи суд встановив, що фактично підставою для видання відповідачем 1 оспорюваного наказу від 29.01.2016 № 70 о/с в частині звільнення позивача (в тексті такого наказу була допущена описка в частині зазначення по батькові поліцейського, а саме замість «Українця Тараса Васильовича» зазначено «Українця Тараса Сергійовича», що визнається позивачем та відповідачем 1) зі служби в поліції слугувало рішення Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві № 7 від 08.12.2015 (оскільки Апеляційною атестаційною комісією скарга ОСОБА_1 на висновки Атестаційної комісії від 08.12.2015 по суті не розглядалася), яке за наведеними вище по тексту судового рішення висновком суду являється протиправним, а тому суд вважає, що у даному випадку повний захист прав позивача є неможливим без визнання такого наказу протиправним та його скасування в частині, що стосується позивача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Національної поліції у м. Києві від 29.01.2016 № 70 о/с в частині, що стосується позивача, підлягають задоволенню.

Стосовно правомірності решти заявлених позивачем вимог суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді слідчого Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві з дати його звільнення, тобто з 29.01.2016.

При цьому суд керується позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 (№ рішення у ЄДРСР 41602330), відповідно до якої у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Частиною 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» кількість робочих днів: у лютому - 21, у березні - 22; у квітні - 21, у травні - 19, у червні - 20, у липні - 21, у серпні - 22, у вересні - 22, у жовтні - 4.

Вимушений прогул позивача з 01.02.2016 (наступний робочий день за днем звільнення) по 06.10.2016 (дата ухвалення судом рішення) становить: 172 дні (21+22+21+19+20+21+22+22+4).

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно п.п. 5 і 8 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Таким чином, під час проведення розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Відомості про щодо середньоденної та середньомісячної заробітної плати позивача відповідач до суду не подав. Водночас, згідно даних наявної в матеріалах довідки про доходи профільного управління ГУ Національної поліції у м. Києві № 1505 від 07.04.2016, нарахування виключно заробітної плати позивачу у листопаді 2015 року становило 3 936 грн., у грудні 2015 року - 4 920 грн., в січні 2016 року - 4 602,58 грн.

Відповідно сума заробітної плати, яку необхідно врахувати при обчисленні середньої заробітної плати: 3 936 грн. (зарплата за листопад 2015 року) + 4 920 грн. (зарплата за грудень 2015 року) = 8 856 грн.

Середньоденна заробітна плата визначається наступним чином: 8 856 грн. / 44 робочих днів сукупно за листопад 2015 року і грудень 2015 року = 201,27 грн.

Враховуючи, що кількість днів вимушеного прогулу складає 172 дні, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 34 618,90 грн., який підлягає стягненню на його користь з Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак постанова суду в частині поновлення позивача на посаді слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з 29.01.2016 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1173 цього ж Кодексу, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як зазначено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Наведені позивачем в тексті позову посилання на погіршення його самопочуття та психічного стану внаслідок незаконних дій відповідача 1 не підтверджені жодними належними доказами, а відтак підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачами 1 і 2, як суб'єктом владних повноважень, не було доведено суду правомірність оскаржуваних рішень (висновку та наказу).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві № 7 від 08.12.2015, яким ОСОБА_1 визнано таким, що займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29.01.2016 № 70 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-179104), слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, зі служби в поліції за статтею 77 ч. 1 пп. 5 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 34 618,90 грн.

Допустити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у розмірі 4428, 00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов