Справа № 182/3291/16-а(2-а/0182/125/2016)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2016 року справа № 182/3291/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року у справі № 182/3291/16-а за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.06.2016 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати пенсії по інвалідності та зобовязати поновити їй виплату призначеної пенсії з 01.04.2015 і виплатити заборгованість.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено та зобовязано відповідача поновити виплату пенсії з 01 червня 2015 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 07.09.2016).

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, та вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування скарги скаржник вказав, що з 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та встановлено, що у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Оскільки, позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії за Законом «Про державну службу», виплата пенсії позивачу зупинена правомірно. Також, скаржником зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закону № 911-VIII) внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та встановлено, що у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються.

Справа розглянута в порядку письмового провадження за приписами ст. 183-2 КАС України.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 01 грудня 2014 року перебуває на обліку в Нікопольському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію по інвалідності як інвалід III групи загального захворювання, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Згідно довідки Нікопольської МСЕК серія 10 ААГ № 029635, інвалідність встановлена безстроково (а.с. 12).

На час виникнення спірних правовідносин та час розгляду справи в суді позивач працює на посаді головного спеціаліста відділу прийому громадян в Управлінні праці та соціального захисту населення Нікопольської райдержадміністрації і на особу, що працює на цій посаді розповсюджуються положення Закону України «Про державну службу».

З 01 квітня 2015 року відповідач припинив виплату раніше призначеної за Законом № 1058-IV пенсії за інвалідністю.

Згідно листа відповідача від 01.04.2015 року № 4965/06, позивачу повідомлено, що виплата пенсії припинена з 01.04.2015 р. у зв'язку із набранням чинності Законом України № 213-VIII.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з вимогою визнати такі дії протиправними та зобовязати вчинити певні дії. Питання про поновлення строку звернення до суду позивач не ставить.

Вказані обставини не є спірними та знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку що з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених спеціальним законом, у зв'язку з чим передбачені статтею 47 Закону № 1058-IV підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з рішенням суду першої інстанцій з огляду на наступне.

Стосовно питання застосування до спірних правовідносин вимог статті 99 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 17.06.2016, тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії за період з 01.04.2015 по 16.12.2015 необхідно залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Жодних поважних причин пропуску строку судом не встановлено і позивачем не наводилось, в той час як пенсійні виплати є щомісячним платежем, отже про порушення своїх прав особа повинна була дізнатися після невиплати пенсії за квітень 2015 року.

Щодо позовних вимог за період з 17.12.2015 року, колегія суддів виходить з наступного.

01 квітня 2015 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213, яким, крім іншого, абзац другий частини першої статті 47 замінено пятьма абзацами такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; <….> Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.»

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Таким чином, з 1 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року посада, на якій працював позивач, не давала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у звязку з чим, передбачені статтею 47 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії були відсутні і відповідач повинен був поновити виплату такої пенсії.

З огляду на викладене, позовні вимоги в межах строку звернення до суду за період з 17.12.2015 по 31.12.2015 підлягають задоволенню.

Щодо спірних правовідносин з 01.01.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII абзаци 2 та 3 частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV викладено в такій редакції:

«Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються». Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Водночас, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції, що діє з 01.01.2016 р.) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року:

особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, законодавець з 01.01.2016 по 31.12.2016 тимчасово обмежив виплату будь-яких пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, в тому числі, Законом України «Про державну службу».

Вказані норми законодавства є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягають обов'язковому застосуванню всіма органами державної влади на території України.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову за період з 01.01.2016 колегія суддів вважає необґрунтованими.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для вирішення справи, невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення.

Оскільки при зверненні до суду із апеляційною скаргою відповідачу сплата судового збору була відстрочена до ухвалення рішення, то сума судового збору підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 99, 100, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року у справі № 182/3291/16-а скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії за період з 01.04.2015 по 16.12.2015 залишити без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії за період з 17.12.2016 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за період з 17.12.2015 по 31.12.2015 р.

Зобовязати Нікопольське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за період з 17.12.2015 по 31.12.2015 р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до спеціального фонду Державного Бюджету України судовий збір в сумі 606,32 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та відповідно до частини 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко