Справа № 826/6825/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 жовтня 2016 року 09:10 №826/6825/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Генеральної прокуратури України
про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Генеральної прокуратури України (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у не проведенні перевірки факту заяви позивача від 27.01.2016 щодо бездоказової заяви представника Генпрокуратури України про зловживання позивачем своїми правами;

- визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у ненаданні відповіді на пункти 4), 5), 7) вимоги прохальної частини заяви позивача від 27.01.2016;

- визнати, що рішення Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 №05/3-14050-10, в частині означених обставин, не може вважатись обґрунтованим, а тому - протиправним;

- зобов'язати Генеральну прокуратуру України повторно розглянути заяву позивача від 27.01.2016 в частині перевірки обставин заяви представника Генпрокуратури України зловживання позивачем правами;

- зобов'язати Генеральну прокуратуру України повторно розглянути пункти 4), 5), 7) вимоги прохальної частини заяви позивача від 27.01.2016.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не провів перевірку викладених в заяві ОСОБА_1 від 27.01.2016 фактів та не надав відповідь по суті заявлених вимог, а тому відповідь Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 №05/3-14050-10 є необґрунтованою та протиправною.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи тим, що Генеральна прокуратура України належним чином розглянула звернення ОСОБА_1 від 27.01.2016 та вжила заходів щодо своєчасного інформування останнього про результати розгляду, про що надано відповідь листом від 17.02.2016 №05/3-14050-10.

В судовому засіданні сторони заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі у порядку письмового провадження.

Суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

27.01.2016 ОСОБА_1 звернувся до Генеральної прокуратури України із скаргою (заявою), яку назвав доносом, що була зареєстрована 29.01.2016 за №17725-16.

Вказана скарга від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16) була подана позивачем в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян».

Генеральна прокуратура України за результатами розгляду заяви позивача від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16) надала відповідь листом від 17.02.2016 №05/3-14050-10.

Однак, на думку, ОСОБА_1, питання зазначені в пунктах 4, 5, 7 скарги (заяви) від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16) Генеральною прокуратурою України не були розглянуті та не було надано належної відповіді на них в листі від 17.02.2016 №05/3-14050-10.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Порядок розгляду і вирішення звернень в органах прокуратури України регламентовано Законами України «Про звернення громадян», «Про прокуратуру», «Про доступ до публічної інформації», Інструкцією про порядок забезпечення доступу до публічної інформації у Генеральній прокуратурі України, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 10.05.2011 № 53, Інструкцією про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 21.06.2011 №9гн (далі по тексту - Інструкція № 9гн).

Згідно з статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України «Про звернення громадян».

Згідно з статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненням громадян, згідно частини першої статті 3 Закону України «Про звернення громадян» слід розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно частини першої статті 14 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

За приписами статті 16 Закону України «Про звернення громадян», скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу.

До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Згідно з статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

- особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

- знайомитися з матеріалами перевірки;

- подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

- бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

- користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

- одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

- висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

- вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

В статті 19 Закону України «Про звернення громадян» визначені обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Так, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у не проведенні перевірки факту заяви позивача від 27.01.2016 щодо бездоказової заяви представника Генпрокуратури України про зловживання позивачем своїми правами та у ненаданні відповіді на пункти 4), 5), 7) вимоги прохальної частини заяви позивача від 27.01.2016.

Як вбачається зі скарги (заяви) ОСОБА_1 від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16), останній просив повідомити йому:

- якими саме правилами зловживає ОСОБА_1, відповідно до заяви зробленої 20.01.2016 представника Генеральної прокуратури України? (пункт 4 скарги (заяви);

- на підставі яких саме даних (документів, довідок, тощо) представником Генеральної прокуратури України була зроблена заява 20.01.2016 про те, що ОСОБА_1 зловживає своїми правами? (пункт 5 скарги (заяви);

- чи зверталась Генеральна прокуратура України до правоохоронних органів з приводу зловживань ОСОБА_1 своїми правами? (пункт 7 скарги (заяви).

Листом Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 №05/3-140.50-10 позивачу зокрема повідомлено, що було проведено перевірку правомірності дій представника Генеральної прокуратури України в адміністративній справі, а ознайомитись з матеріалами перевірки останній може у зручний для нього час у приміщенні Генеральної прокуратури України по вул. Б.Грінченка, 3-Б у м. Києві. Також повідомлено номер телефону для узгодження часу ознайомлення.

З аналізу відповіді Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 №05/3-140.50-10 суд прийшов до висновку, що відповідач не надав відповідей на поставлені ОСОБА_1 в запиті від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16) питання, а лише повідомив про можливість ознайомитись з матеріалами справи.

Враховуючи, що Генеральна прокуратура України вчиняла дії щодо розгляду скарги (заяви) ОСОБА_1 від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16), то позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України, яка полягає у не проведенні перевірки факту заяви позивача від 27.01.2016 щодо бездоказової заяви представника Генпрокуратури України про зловживання позивачем своїми правами та зобов'язання Генеральної прокуратури України повторно розглянути заяву позивача від 27.01.2016 в частині перевірки обставин заяви представника Генпрокуратури України зловживання позивачем правами є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Водночас, враховуючи відсутність у листі Генеральної прокуратури України відповідей на поставлені ОСОБА_1 питання в пунктах 4), 5), 7) скарги (заяви) від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16), то суд приходить до висновку, що надана Генеральною прокуратурою України відповідь на скаргу (заяву) позивача від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16), яка оформлена листом від 17.02.2016 №05/3-140.50-10 є не повною, а тому позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у ненаданні відповіді на питання зазначених в пунктах 4), 5), 7) заяви позивача від 27.01.2016 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача, щодо визнання рішення Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 №05/3-14050-10 не обґрунтованим та протиправним, то вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У той же час суд звертає увагу, що оскаржуваний лист від 17.02.2016 №05/3-14050-10 не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України.

Лист Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 №05/3-14050-10 не встановлює будь-яких зобов'язань та не змінює права позивача, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії, носить інформативний характер, оскільки не тягне за собою юридичних наслідків, а тому не порушує прав та інтересів позивача.

Водночас, суд наголошує, що відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, у тому числі й одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Враховуючи, що Генеральна прокуратура України в листі від 17.02.2016 №05/3-14050-10 не надала відповідь на поставлені ОСОБА_1 питання в пунктах 4), 5), 7) заяви від 27.01.2016, то позовна вимога про зобов'язання Генеральної прокуратури України повторно розглянути питання поставлені в пунктах 4), 5), 7) заяви ОСОБА_1 від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у ненаданні відповіді на питання поставлені в пунктах 4), 5), 7) заяви ОСОБА_1 від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16).

3. Зобов'язати Генеральну прокуратуру України повторно розглянути питання поставлені в пунктах 4), 5), 7) заяви ОСОБА_1 від 27.01.2016 (29.01.2016 за №17725-16).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Судові витрати присудженню не підлягають.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський