Справа № 826/26186/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ справа № 826/26186/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Мультимедіа Технолоджі»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мультимедіа Технолоджі» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 11.11.2015р. № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваних рішень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачем проведено перевірку ТОВ «Мультимедіа Технолоджі» за результатами якої 19.10.2015р. складено Акт №646/1-26-50-22-08-38897216 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «АВ Блек Голд» (), ТОВ «ІТС-Торг» (), ТОВ «Стілпроф» (), ТОВ «Профі Хаус» () за період з 01.01.2012р. по 31.06.2015р.» (далі по тексту - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення: п. 138.2 статті 138, п.п. 139.1.9 статті 139 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на суму 361 541грн. за 2014 рік та порушення п. 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету на суму 871 110 грн., у тому числі за червень 2014 року - 401 712 грн. та березень 2015 року - 469 398 грн.

На підставі встановлених порушень відповідачем 11.11.2015 прийняті податкові повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 1 088 888,00 грн., у тому числі основний платіж - 871 110 грн. та штрафні санкції - 217 778 грн. та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 451 926,00 грн., у тому числі основний платіж - 361 541 грн. та штрафні санкції - 90 385 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 11.11.2015 протиправними, а відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.06.2014 між позивачем (Замовник) та ТОВ «АВ Блек Голд» (Виконавець) укладено Договір № 06-М про надання послуг з SMS-розсилці, відповідно до якого: Виконавець надає Замовнику послуги з надання доступу до інтерфейсу (програмному додатку, що забезпечує формування, доставку і підтвердження про доставку SMS-повідомлень), згідно з діючими тарифами.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «АВ Блек Голд» виписані: акт № 106 здачі-приймання робіт; рахунок № 106 від 30.06.2014, податкова накладена № 106 від 30.06.2014 на суму ПДВ 401 712,12 грн.

Позивачем на підставі податкової накладної задекларовано податковий кредит з податку на додану вартість.

Про порушення позивачем норм податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «АВ Блек Голд», відповідач виходив з тих підстав, що від ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві надійшли матеріали перевірки діяльності ТОВ «АВ Блек Голд» за червень 2014 року (акт від 20.08.2014 № 2517/26-55-22-13/38192723 про неможливість проведення зустрічної звірки щодо підтвердження господарських відносин платниками податків за період червень 2014 року), відповідно до якого встановлено, що підприємством було придбано товар у червні 2014 року, згідно отриманих податкових накладних, хоча відповідно до поданої звітності та згідно виписаних податкових накладних на користь покупців, підприємство задекларувало податкові зобов'язання з ПДВ за рахунок продажу товарів, які мають інший код УКТ ЗЕД, наприклад -Фільтр повітряний DВ АСТROS 1831/35, 2531/35, 0281-02-0099Р, -Комплект тормозних колодок, дисковий тормоз, 2910830, а також інший товар, на який відповідно до бази даних «Єдиний реєстр податкових накладних» не було зареєстровано податкові накладні на купівлю у відповідному періоді, а товар який купувався у відповідному періоді не продавався з вищенаведеним УКТ ЗЕД.

Враховуючи об'єми задекларованих операцій, різноплановість проданих товарів та наданих послуг, відсутність у трудових ресурсів, вбачається можливим зробити висновок про неможливість здійснення операцій, що задекларовані у податковій звітності ТОВ «АВ Блек Голд».

Також судом встановлено, що в перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Профі Хаус» ().

Так, 03 березня 2015 року між позивачем (Замовник) та ТОВ «Профі Хаус» (Виконавець) укладено Договір № GS-03/03 про надання послуг з SMS-розсилці, відповідно до якого: Виконавець надає Замовнику послуги з надання доступу до інтерфейсу (програмному додатку, що забезпечує формування, доставку і підтвердження про доставку SMS-повідомлень), згідно з діючими тарифами.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Профі Хаус» виписані: акт № 57 здачі-приймання робіт; рахунок № 57 від 31.03.2015, податкова накладена № 57 від 31.03.2015 на суму ПДВ 469 398,49 грн.

Позивачем на підставі податкової накладної задекларовано податковий кредит з податку на додану вартість.

Про порушення позивачем норм податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Профі Хаус», відповідач виходив з тих підстав, що згідно аналізу інформаційної бази «Податковий блок» та податкової звітності відсутня будь-яка інформація про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Фактично згідно податкової звітності у ТОВ «Профі Хаус» відсутнє виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності.

Відсутні необхідні основні фонди та обладнання для виконання господарської діяльності, які виконувались протягом перевіряємого періоду, що підтверджується податковою звітністю ТОВ «Профі Хаус».

Директором та засновником ТОВ «Профі Хаус» ОСОБА_1 надано пояснення щодо непричетності до діяльності підприємства.

Відповідно до інформації отриманої від правоохоронних органів, встановлено, що відповідно до матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2014 за № 0000282, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, співробітниками СУ ФР та ОУ ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, 31.03.2015 в рамках цього кримінального провадження, виявлено та припинено протиправну діяльність «конвертаційного центру», який надавав послуги підприємствам реального сектору економіки з формування незаконного податкового кредиту з ПДВ та проведення безготівкових коштів у готівку на території м. Києва та інших регіонів України.

Учасниками діяльності «конвертаційного центру» являються - ТОВ «АВ Блек Голд», ТОВ «ІТС-Торг», ТОВ «Стілпроф», ТОВ «Профі Хаус».

В ході досудового розслідування встановлено, що зазначені вище підприємства зареєстрували підприємства без наміру здійснення фінансово-господарської діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності з надання податкової вигоди іншим суб'єктам підприємницької діяльності, шляхом безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ та витрат, що враховуються при визначені об'єкту оподаткування ПДВ.

На підтвердження реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних робіт в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивач надав суду копії договорів, податкових накладних; актів здачі-приймання робіт та рахунків по відносинам із ТОВ «АВ Блек Голд» та ТОВ «Профі Хаус».

З метою з'ясування обставин фінансово-господарської діяльності в судове засідання викликалися директори ТОВ «АВ Блек Голд» та ТОВ «Профі Хаус», втім останні не прибули, відповідних пояснень та їх документального підтвердження не надали, що підтверджує, на переконання суду, висновки контролюючого органу щодо неможливості надання послуг саме цими контрагентами, оплата за які врахована позивачем при визначенні податку на додану вартість.

Таким чином, з наданих позивачем первинних документів неможливо встановити осіб які їх підписали, у зв'язку із чим суд їх вважає складеними з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відтак, надані позивачем документи за вказаних обставин, не можуть вважатися неналежними доказами реальності зазначених правочинів.

У постанові Верховного Суду України від 5 березня 2012 року (справа № 21-421а11) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи:

- це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 за № 168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (із змінами та доповненнями).

Враховуючи вищевикладене, позивачем не підтверджено фактичне здійснення постачання, приймання-передачі та оприбуткування товарно-матеріальних цінностей по договірним взаємовідносинам з вказаними контрагентами.

Згідно з п. 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, розмір податкового зобов'язання продавця товарів (послуг) по господарським операціям, проведеним з кожним контрагентом - покупцем у окремому звітному періоді, має дорівнювати розміру податкового кредиту такого покупця, задекларованого за такий звітний період, що передбачає відображення покупцем отриманої податкової накладної у реєстрі отриманих податкових накладних цього звітного періоду.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Як підтверджено матеріалами справи, таких обставин під час її розгляду встановлено не було, а відповідних належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного здійснення господарських операції між позивачем та ТОВ «АВ Блек Голд», ТОВ «Профі Хаус» позивачем надано не було.

Натомість, відповідачем доводи, викладені в адміністративному позові, були спростовані наданими ним під час розгляду справи доказами.

Виходячи зі змісту статей 109-113 ПК України, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій можлива лише за умови вчинення ним порушень, визначених законами з питань оподаткування.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового Кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Приймаючи до уваги наведене вище, суд приходить до переконання, що операції між позивачем та ТОВ «АВ Блек Голд», ТОВ «Профі Хаус» не мали реального характеру. Фактично перевіркою встановлено документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку, які стосуються лише факту перерахування грошових коштів. Контрагентами перераховувались кошти без мети реального настання правових наслідків, з метою зниження об'єкту оподаткування, несплати податків, у зв'язку із чим підстави для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мультимедіа Технолоджі» відсутні.

З урахуванням приписів ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування позивачу сплаченого судового збору не підлягає.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Мультимедіа Технолоджі» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко