Справа № 243/8212/16-а
Суддя: Мінаєв І. М.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2016 року м. Слов'янськ Єд. унік. № 243/8212/16-а

Провадження № 2-а/243/260/2016

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача Постащука І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до рядового поліції, інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Головного управління Національної поліції України в Донецькій області Постащука Ігоря Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до рядового поліції, інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Головного управління Національної поліції України в Донецькій області Постащука Ігоря Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 03.10.2016 року, близько 11-20 год., він керував легковим автомобілем марки TOYOTA RAV4 (тип транспортного засобу: загальний легковий універсал - В, колір чорний, державний реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2, рік випуску: 2006) та рухався по вул. Поштовій м. Слов'янська з боку станції швидкої медичної допомоги в напрямку станції переливання крові. Автомобіль, яким керував ОСОБА_3 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.03.2016 року. ОСОБА_4 надала ОСОБА_3 дозвіл на право керування своїм автомобілем.

Не доїжджаючи близько сімдесяти метрів до перехрестя вул. Поштової та вул. Університетської м. Слов'янська, ОСОБА_3 увімкнув світловий покажчик правого повороту, адже мав намір повернути праворуч на вул. Університетську, пропустив всіх пішоходів, які переходили проїзні частини вул. Поштової та вул. Університетської в обох напрямках, потім проїхав ще близько сорока метрів та зупинився. В цей момент до автомобіля, яким керував ОСОБА_3, під'їхав автомобіль працівників патрульної поліції, з якого вийшов рядовий поліції інспектор Постащук І.М., відрекомендувався позивачу, після чого безпідставно та протиправно склав відносно ОСОБА_3 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 337076 від 03.10.2016 року. Запис у вказаній постанові ОСОБА_3 ледь розібрав, а саме: «03.10.2016 року об 11 год. 20 хв. у м. Слов'янську на вулиці Р. Люксембург, біля буд. № 4, водій, керуючи ТЗ, не показав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив пункт 9.2 «б» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)». На підставі ст. ст. 33, 284 КУпАП інспектор поліції у вказаній постанові прийняв рішення застосувати до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Позивач не погодився з хибними доводами інспектора поліції та зауважив останньому перед прийняттям рішення у постанові по справі про адміністративне правопорушення, що його рішення незаконне та інспектор грубо порушує конституційні права ОСОБА_3 на захист. Але інспектор поліції Постащук І.М. зауваження позивача проігнорував, прийняв постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, чим грубо порушив право останнього на захист згідно з вимогами ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_3 не згоден зі складеною відносно нього постановою, оскільки Правила дорожнього руху України він не порушував. Окрім того, позивач звертає увагу на той факт, що саму постанову прочитати майже неможливо, в ній відсутня інформація про юридичну адресу роти № 4 невідомого батальйону Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську, не зазначено прізвище водія та не записано назву транспортного засобу, яким керував невідомий водій 03.10.2016 року, його марку, модель, державний реєстраційний номерний знак, не записано, по якій вулиці рухався автомобіль, адже вул. Р. Люксембург у м. Слов'янську вже не існує, її назва перейменована на вул. Поштова. Також у постанові не вказано прізвище посадової особи, яка прийняла рішення по справі, не записано, кого визнано винним у вчиненні правопорушення, невірно зазначено міру покарання, не конкретизовано, на чию користь необхідно сплатити штраф, тобто грубо порушені вимоги ст. ст. 36, 280 КУпАП. Також у постанові відсутній підпис ОСОБА_3 про те, що він був ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Також позивач не був ознайомлений під підпис зі своїми правами, відеофіксація відсутня, немає прив'язки до назви населеного пункту та назви вулиць, що неприпустимо при написанні посадовою особою постанови по справі про адміністративне правопорушення, адже це суперечить вимогам розділів № 3 та № 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року.

Також інспектором патрульної поліції Постащуком І.М. не були встановлені та письмово опитані свідки вчинення ОСОБА_3 правопорушення, адже копії пояснень свідків не були додані до примірника постанови, який був отриманий ОСОБА_3

Позивач вважає, що відсутні будь-які законним чином зібрані та належним чином оформлені докази вчинення ним адміністративного правопорушення, та все наведене свідчить про те, що постанова не відповідає вимогам ст. ст. 33, 34, 35, 36, 254, 256, 268, 278, 279, 280, 283, 284 КУпАП та суперечить вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, а отже позивач не може бути безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він вказане правопорушення не вчиняв, Правила дорожнього руху не порушував.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 337076 від 03.10.2016 року у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в адміністративній позовній заяві, звернув увагу суду, що у постанові про адміністративне правопорушення, яка оскаржується, не визнано ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивач не підписувався в оскаржуваній постанові про ознайомлення з правами.

Відповідач інспектор роти № 4 батальйону УПП в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції Постащук І.М. заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що підстав для скасування постанови немає, постанова складена правомірно, згідно з вимогами закону. Додатково пояснив, що 03.10.2016 року вони на патрульному автомобілі рухались по вул. Поштовій (колишня вул. Р. Люксембург) м. Слов'янська, та попереду них на автомобілі TOYOTA RAV4 їхав правопорушник ОСОБА_3, який при здійсненні маневру повороту праворуч не увімкнув покажчик правого повороту. При цьому ми здійснювали відеофіксацію правопорушення, про що зазначено в постанові, що оскаржується. Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_3 інспектора поліції підійшли, відрекомендувались, попередили про здійснення відеофіксації, роз'яснили суть вчиненого правопорушення. ОСОБА_3 було роз'яснено його права згідно зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, після чого відповідач прийняв рішення винести постанову про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, до якої було додано відеозапис. ОСОБА_3 під підпис ознайомився зі своїми правами за ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що є відповідна розписка правопорушника. Відповідач не зміг пояснити, чому немає такої розписки в примірнику постанови, що був вручений ОСОБА_3 Оскільки в самому бланку постанови немає графи «підпис» інспектор попросив ОСОБА_3 поставити свій підпис на оригіналі постанови. Відповідач зазначив, що він має право виносити постанови про адміністративні правопорушення, в т. ч. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він є інспектором поліції, має звання рядового. ОСОБА_3 на автомобілі повертав з колишньої вул. Р. Люксембург праворуч, на вул. Університетську, у постанові є прив'язка до буд. № 4. Відповідач підтвердив, що в фабулі складеної відносно позивача постанови про адміністративне правопорушення не зазначено, що він повертав на вул. Університетську. В постанові про адміністративне правопорушення дійсно не зазначається, що ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, хоча він був визнаний винним за даним правопорушенням. Особу ОСОБА_3 встановлювали під відеофіксацію. Правопорушнику було повідомлено, на які реквізити сплачувати штраф, а також дані реквізити зазначені в самій постанові про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 03.10.2016 року вони з напарником рядовим поліції Постащуком І.М. здійснювали патрулювання території м. Слов'янська та ними було виявлено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, яке здійснив ОСОБА_3, а саме - ОСОБА_3 рухався на автомобілі НОМЕР_1, по вул. Р. Люксембург м. Слов'янська та, повертаючи праворуч на вул. Університетську, не увімкнув покажчик правого повороту. Після зупинки автомобіля ОСОБА_3 йому було роз'яснено його права, він розписався в оригіналі постанови та на копії.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає адміністративний позов ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

03.10.2016 року інспектором роти № 4 батальйону УПП в містах Краматорську та Слов'янську рядовим поліції Постащуком І.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 337076 (а. с. 7), з якої вбачається, що 03.10.2016 року об 11-20 год. водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3, рухаючись на вказаному автомобілі біля буд. № 4 по вул. Р. Люксембург м. Слов'янська, не показав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України. Зі зворотного боку оригіналу постанови, який був досліджений в судовому засіданні (копія, знята з оригіналу - а. с. 20), вбачається, що ОСОБА_3 був ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис позивача.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а. с. 8), автомобіль марки TOYOTA, модель: RAV4, тип ТЗ: загальний легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, колір: чорний, рік випуску: 2006, реєстраційний номер: НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_4.

З відеозапису скоєного правопорушення, долученого відповідачем до матеріалів справи в якості додатку та дослідженому в судовому засіданні, який проводився за допомогою боді-камер № 00046, № 00055, № 00093 03.10.2016 року (диск DVD-R, серійний № 123С0680 05:24), вбачається, що позивач ОСОБА_3 дійсно був ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, позивач ставив свій підпис на зворотному боці оригіналу складеної відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, що зафіксовано належним чином за допомогою засобів відеофіксації.

Згідно зі ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, інтересів та прав юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права є правовідносини у сфері, що складаються у зв'язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно-правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 стало те, що він, виконуючи маневр повороту праворуч з вул. Поштової (колишня вул. Р. Люксембург) на вул. Університетську м. Слов'янська, не увімкнув світовий сигнал покажчика правого повороту.

Позивач ОСОБА_3 не погоджується з винесеною інспектором патрульної поліції відносно нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що він інкримінованого йому правопорушення не вчиняв, та окрім того, під час зупинки інспекторами поліції він не був ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, працівники поліції не попередили його про здійснення відеофіксації, постанова була складена інспектором з порушенням вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, в ній не було зазначено необхідну інформацію.

Відповідно до ст. 122 КУпАП відповідальність за ч. 2 вказаної статті настає, окрім іншого, за порушення водіями правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В свою чергу, відповідно до п. 7 Розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за 1408/27853, зафіксовані не в автоматичному режимі справи про порушення правил, норм і стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху підлягають зберіганню протягом трьох років. Матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото-, відеозапису чи кінозйомки, зберігаються в підрозділі в електронному вигляді протягом трьох місяців з дати фіксації порушення.

Відповідно до п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, перед перестроюванням, поворотом або розворотом водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

В даному випадку, обґрунтовуючи протиправність складеної відносно нього постанови, ОСОБА_3, перш за все, посилається на те, що після зупинки транспортного засобу йому не було роз'яснено працівниками поліції його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, однак, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису подій від 03.10.2016 року, здійсненого за допомогою боді-камер № 00046, № 00055, № 00093, вбачається, що позивач був під підпис ознайомлений зі своїми правами, передбаченими вищенаведеними нормами. На відео зафіксований факт роз'яснення інспектором поліції ОСОБА_3 його прав, а також зафіксовано момент, в якому позивач ставить свій підпис під переліченими нормами закону на оригіналі винесеної відносно нього постанови. В судовому засіданні також був досліджений вказаний оригінал постанови серії АР № 337076 від 03.10.2016 року, на зворотному боці якої біля слова «Ознайомлений» стоїть підпис позивача. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти належності вказаного підпису саме його довірителю. Вищенаведене також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_5

Також з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, який здійснювався інспекторами поліції за допомогою боді-камер № 00046, № 00055, № 00093, вбачається, що дійсно, виконуючи маневр правого повороту, повертаючи з вул. Поштової (колишня вул. Р. Люксембург) на вул. Університетську м. Слов'янська, ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_1, не увімкнув світловий покажчик правого повороту, чим порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

В даному випадку позивач ОСОБА_3 жодного доказу на обґрунтування своєї позиції суду не надав.

Аналізуючи пояснення свідка ОСОБА_5, суд приймає його показання в цілому як достовірні докази по справі, оскільки вони не суперечать матеріалам справи, підтверджені наданими та дослідженими в судовому засіданні відеозаписом спірних подій та оригіналом постанови, що оскаржується.

Оцінюючи у сукупності вказані вище обставини, суд приходить до переконання, що доводи позивача та його представника щодо протиправності складеної відносно ОСОБА_3 постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також те, що позивач не було роз'яснено його права, не повідомлено про здійснення відеофіксації та ін., суд до уваги не приймає, розцінюючи як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Поясненнями свідка ОСОБА_5, відеозаписом та самою постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 337076 (а. с. 7), ці доводи позивача спростовані. Зі спірної постанови вбачається, що інспектор Постащук І.М. під час її складання належним чином виконав всі необхідні вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, чітко зазначив власні прізвище, ім'я та по батькові, зміст конкретного правопорушення у відповідних графах постанови, зазначив, у відношенні якої саме особи складено постанову та на яких підставах, вказав марку, модель та номерний знак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3 Також на постанові зазначені реквізити сплати штрафу - на штампі з позначкою «Призначення платежу» на відривній квитанції, яку ОСОБА_3 отримав на місці одразу після винесення постанови. Що стосується зауваження позивача щодо того, що в постанові невірно вказано міру покарання, а саме - вказано суму штрафу в розмірі 425,00 грн. замість розміру - двадцять п'ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в п. 1 розділу V наказу № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» зазначається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається відповідно до ст. 33 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених КУпАП та іншими законами України. в ч. 2 ст. 33 КУпАП вказується, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 27 КУпАП, штрафом являється грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках та розмірі, встановлених КУпАП та іншими законами України.

В п. 5 підрозділу І розділу ХХ Податкового кодексу України вказується, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що інспектором під час винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення не було належним чином письмово опитано свідків правопорушення, тобто інспектором не доведено провину позивача, оскільки відповідно до п. 4.2 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122, частиною третьою статті 123, частинами першою-четвертою статті 130 КУпАП, наявність свідків є обов'язковою. Та в даному випадку відносно ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та складання адміністративних матеріалів за даним правопорушенням не передбачає обов'язкову наявність свідків правопорушення.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів неправомірності складеної відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР № 337076 від 03.10.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надано суду достатні та переконливі докази на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови.

З доводів сторін та наданих суду доказів вбачається, що посадова особа інспектор роти № 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Краматорську та Слов'янську рядовий поліції Постащук І.М. вказані вимоги закону виконав, ним було прийнято рішення на підставі наявних доказів вчинення правопорушення з боку позивача, процедура притягнення особи до відповідальності була дотримана.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В даному випадку судом вбачається, що оскаржувана постанова була винесена та вручена ОСОБА_3 03.10.2016 року, позивач звернувся до суду 05.10.2016 року, тобто строк звернення до суду позивачем не пропущений.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 100, 104, 159, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до рядового поліції, інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Головного управління Національної поліції України в Донецькій області Постащука Ігоря Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у розгляді справи. Але не були присутні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена та підписана у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв