Справа № 820/12387/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/67844/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи

за позовом Спільного підприємства "Українська Східна Рибна компанія" Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СП "Українська Східна Рибна компанія" ТОВ) до Харківської митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Харківська митниця) про скасування рішення та карток відмови в прийнятті митної декларації за касаційною скаргою Харківської митниці на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року СП "Українська Східна Рибна компанія" ТОВ у Харківському окружному адміністративному суді пред'явило позов до Харківської митниці про скасування рішення та карток відмови в прийнятті митної декларації.

Просило:

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/000001/2;

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/000002/2;

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/000003/2;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/00001;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/00002;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/00003.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року апеляційну скаргу СП "Українська Східна Рибна компанія" ТОВ задоволено.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов СП "Українська Східна Рибна компанія" ТОВ задоволено.

Скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 21січня 2014 року № 807010001/2014/000001/2, від 21 січня 2014 року №807010001/2014/000002/2, від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/000003/2.

Скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/00001, від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/00002, від 21 січня 2014 року № 807010001/2014/00003.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь СП "Українська Східна Рибна компанія" ТОВ витрати зі сплати судового збору в розмірі

73,08 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Харківська митниця подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій у справі прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між Акціонерним товариством "КАЯКС ФИШЕКСПОРТ" (Естонія) (Продавець) та СП "Українська Східна Рибна компанія" ТОВ (Покупець) 20 січня 2005 року укладено контракт № 20/01, за умовами пункту 1.1. якого Покупець приймає і оплачує рибну продукцію в асортименті в кількості 1000 тонн.

21 січня 2014 року на виконання контракту від 20 січня 2005 року № 20/01 та додаткових угод до контракту на митну територію України (відповідно до рахунку № 399) ввезено партію товару вагою 19 800 кг. (нетто) на загальну вартість 10 296 EUR (що дорівнює 111 642,66 грн.), що відповідно відображено у оскаржуваному Рішенні у графах 27.

Оскільки у інвойсі встановлено умови поставки РСА (Пярну), то позивач користувався послугами перевізника за Договором від 01 лютого 2013 року

№ 04/02, навантаження товару на транспорт перевізника здійснено силами та за рахунок Продавця. Ціна послуг перевезення з м. Пярну (Естонія) до кордону України (п/п Нові Яриловичі) становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок

№ СФ-0000936), термін оплати наданих послуг перевізника складає 20 днів з моменту отримання Замовником документів, вказаних в пункті 3.2 цього договору (пункті 3.3. договору № 04/02).

Сума складових митної вартості товару становить 10 296 EUR + 9000 грн.=120 642,66 грн., що в свою чергу і було відображено декларантом позивача при митному оформленні товару у митній декларації №807010001/2014/000186, у митному оформленні якої було відмовлено.

Крім того, 21 січня 2014 року за умовами контракту завезено ще дві партії товару. Так, відповідно до рахунку № 401 ціна за 19 800 кг. (нетто) товару становить 10 296 EUR (що дорівнює 111 642,66 грн.), що відповідно відображено у оскаржуваному рішенні у графі 27.

Оскільки у інвойсі встановлено умови поставки РСА (Пярну), то позивач користувався послугами перевізника за Договором від 01 лютого 2013 року № 04/02, навантаження товару на транспорт перевізника здійснено силами та за рахунок Продавця. Ціна послуг перевезення з м. Пярну (Естонія) до кордону України (п/п Нові Яриловичі) становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок № СФ-0000951), термін оплати наданих послуг перевізника складає 20 днів з моменту отримання Замовником документів, вказаних в пункті 3.2 цього договору (пункті 3.3. договору №04/02).

Тобто сума складових митної вартості товару становила 10 296 EUR + 9000 грн.=120 642,66 грн., що відображено декларантом Позивача при митному оформленні товару у митній декларації №807010001/2014/000194, у митному оформленні якої було відмовлено.

Також, відповідно до рахунку № 400 ціна за 19 800 кг. (нетто) ввезеного за черговою партією товару становить 10 296 EUR (що дорівнює 120 642,66 грн.). Це відповідно відображено у оскаржуваному Рішенні у графах 27.

Оскільки в інвойсі було встановлено умови поставки РСА (Пярну), то Позивач користувався послугами перевізника за Договором від 01 лютого 2013 року №04/02, навантаження товару на транспорт перевізника було здійснено силами та за рахунок Продавця. Ціна послуг перевезення з м. Пярну (Естонія) до кордону України (п/п Нові Яриловичі) становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок №СФ-0000940), термін оплати наданих послуг перевізника складає 20 днів з моменту отримання Замовником документів, вказаних в пункті 3.2 цього договору (пункті 3.3. договору №04/02).

Тобто сума складових митної вартості товару становить 10 296 EUR + 9000грн. = 120 642,66 (грн.), що в свою чергу і було відображено декларантом Позивача при митному оформленні товару у митній декларації 807010001/2014/000196 у митному оформленні якої було відмовлено.

З метою митного оформлення товару позивачем подано до митного органу вантажні митні декларації (далі - ВМД) №807010001/2014/000186, №807010001/2014/000194, №807010001/2014/000196 з визначенням митної вартості товарів за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються (за першим методом).

Декларантом разом з вищевказаними митними деклараціями подано до митного органу наявні в нього документи, перелік яких наведений у графі 44 цієї декларації, зокрема, для встановлення митної вартості декларантом подано до митного органу рахунок-фактуру про надання послуг перевезення товару; рахунок-фактуру (інвойс); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація; договір (контракт) про перевезення; копія митної декларації країни відправлення.

При здійсненні митним органом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів "Кілька балтійська морожена" з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено, що заявлена позивачем митна вартість товарів нижче вартості згідно інформації САІС Департаменту митної справи Міндоходів по фактам митних оформлень іншими митницями України.

З метою встановлення дійсної митної вартості товару Харківською митницею проведено процедуру консультації з декларантом, в ході якої доведено інформацію про рівень цін на ідентичні та подібні товари, що оформлювалися іншими митницями по митній системі в максимально наближений час та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості, про що свідчить запис на зворотній стороні Декларацій митної вартості, а саме висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством.

Після усних консультацій Харківською митницею 21 січня 2014 року прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №807010001/2014/000001/2, №807010001/2014/000002/2, №807010001/2014/000003/2 , якими скориговано митну вартість деяких товарів за ВМД №807010001/2014/000186, №807010001/2014/000194, № 07010001/2014/000196 за другорядним (резервним) методом визначення вартості товару згідно із статтею 64 Митного кодексу України.

Із змісту вказаних рішень вбачається, що в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог статей 54, 55, 58 Митного кодексу України, митний орган послався на наступне: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв'язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; відмова декларанта в наданні всіх необхідних додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України; 2) не надана (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв'язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Джерелом інформації для даного рішення по товару зазначено наявну у митного органу цінову інформацію, яка міститься у ЄАІС ДМСУ.

Відповідно до положень Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631, у разі відмови у митному оформленні відповідно до розділу VII цього Порядку оформлюється картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

На підставі вказаних рішень та у відповідності до Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631, Харківською митницею видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807010001/2014/00001, №807010001/2014/00002, №807010001/2014/00003.

З метою прискорення митного оформлення та запобігання псування товару і випуску товару у вільний обіг позивачем надано до митного органу нові митні декларації (ВМД № 807010001/2014/000195, ВМД № 807010001/2014/000203, ВМД № 807010001/2014//000206) за результатами митного оформлення яких орган доходів і зборів товар випустив у вільний обіг під фінансові гарантії.

Не погодившись з рішеннями відповідача та картками відмови, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив із неправомірності оскаржуваних рішень Харківської митниці про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оскільки вони винесені на не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів вказує на наступне.

Правовідносини з визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування врегульовані положеннями статей 57-64 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України від 17 листопада 2002 року митна декларація - це письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4496-VI (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої статті 53 МК України у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондують положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 МК України, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як убачається із матеріалів справи надані позивачем документи не містять суперечностей та ознак підробки, а також містять усі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що Харківська митниця неправомірно застосувала другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товару. Водночас позивачем правомірно застосовано перший метод (за ціною угоди) визначення митної вартості товару, виходячи з наданих позивачем до Харківської митниці документів.

За таких обставин суд апеляційної інстанції правильно задовольнив позов, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновку суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Харківської митниці Міністерства доходів і зборів України залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року у справі за позовом Спільного підприємства "Українська Східна Рибна компанія" Товариства з обмеженою відповідальністю до Харківської митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування рішення та карток відмови в прийнятті митної декларації - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії учасникам судового розгляду, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.