Справа № 802/315/15-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"12" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/51699/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М., (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою позивача на судові рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати нечинними та скасувати накази Генерального прокурора України від 6 січня 2015 року № 1-дк про звільнення його з посади військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України за порушення Присяги працівника прокуратури, від 25 травня 2015 року №154-вк, яким внесено зміни до попереднього наказу щодо дати звільнення;

поновити на попередній посаді, зобов'язавши відповідача нарахувати і виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилався на незаконність звільнення, оскільки при прийнятті наказів, які є предметом оскарження, допущено порушення як норм матеріального права, так і не дотримання процедури звільнення. Зокрема, звільнення відбулося під час тимчасової непрацездатності, підготовка та видача наказу проведена із суттєвим порушенням конституційних прав, факти наведені у рішенні не знайшли свого підтвердження під час службового розслідування.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, залишеною без змін Вінницьким апеляційним адміністративним судом від 12 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_4 вчинив дії, які свідчать про порушення Присяги працівника прокуратури. Наказом Генерального прокурора України від 25 травня 2015 року № 154-вк змінено дату звільнення, чим усунуто застереження щодо звільнення у період тимчасової непрацездатності.

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказується на те, що прокурори і слідчі прокуратури не можуть бути звільненими з ініціативи керівництва в період тимчасової непрацездатності чи перебування у відпустці. Він не вчиняв проступків, які б давали підстави до звільнення за порушення присяги.

Враховуючи відсутність клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, справу розглянуто в письмовому провадженні.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

На час виникнення спірних правовідносин повноваження прокурорів, організація, засади і порядок діяльності прокуратури, в тому числі притягнення прокурорів та слідчих до дисциплінарної відповідальності, визначалися Законом України від 5 листопада 2011 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-ХІІ), Дисциплінарним статутом прокуратури України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 року № 1796-ХІІ (далі - Дисциплінарний статут).

При цьому підстави до звільнення працівників прокуратури наводилися у статті 46-2 Закону № 1789-ХІІ, згідно із частиною другої якої (в редакції Закону України від 17.05.2012 р. N 4711-VI) прокурори могли бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю. Військовослужбовці військових прокуратур можуть бути звільнені з військової служби відповідно до законодавства, що регулює порядок її проходження.

Прокурори підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, також у таких випадках:

1) недотримання пов'язаних із проходженням служби в органах прокуратури вимог, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону, та інших вимог і обмежень, які встановлюються законом;

2) порушення "Присяги працівника прокуратури" чи відмови від її прийняття;

3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо них;

4) за результатами атестації у разі невідповідності працівника займаній посаді;

5) припинення громадянства України;

6) притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України;

7) набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";

8) у разі неможливості або відсутності згоди на переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

Текст Присяги працівника прокуратури приводиться у статті 46 вище згаданого Закону, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої особи, вперше призначені на посади старших прокурорів та прокурорів прокуратур, приймають "Присягу працівника прокуратури" такого змісту:

"Я, (прізвище, ім'я, по батькові) вступаючи на службу в прокуратуру, присвячую свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі та урочисто присягаю:

неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов'язань України;

сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку;

захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави;

постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

Усвідомлюю, що порушення присяги несумісне з подальшим перебуванням в органах прокуратури".

Аналізуючи зміст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки прокурора закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, прокурор покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння прокурором проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

В той же час, виходячи з положень статті 3 Дисциплінарного статуту, під дисциплінарним проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або вчинення дій, які порочать його як працівника прокуратури.

Отже, порушення Присяги може бути наслідком недотримання, порушення прокурором як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Припинення служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності прокурора, який вчинив діяння, несумісне з посадою.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразового, в тому числі й постановах від 4 червня 2013 року (справа № 21-167а13), від 1 жовтня 2013 року (справа № 21-259а13), вказував на те, що рівень юридичної гарантії захисту прав осіб, які допустили порушення Присяги, в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення за вчинення дисциплінарного правопорушення.

Порядок застосування заходів впливу на прокурорських працівників встановлений статтями 11, 12 Дисциплінарного статуту, за якими дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, або невиконання вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції за рішенням керівника особи, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування відповідно до порядку проведення службового розслідування в органах прокуратури України.

Дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців.

За один і той самий проступок може бути накладене тільки одне дисциплінарне стягнення.

Прокурор або слідчий, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової та професійної діяльності, пов'язаної з наданням публічних послуг, та/або пов'язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Прокурор або слідчий, стосовно якого складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, може бути відсторонений керівником відповідного органу прокуратури від виконання службових повноважень до закінчення розгляду справи судом.

У разі вчинення працівником діяння, не сумісного з перебуванням на роботі в органах прокуратури, його звільнення проводиться незалежно від часу вчинення проступку.

Як свідчить зміст наказу від 6 січня 2015 року № 1-дк, ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за ряд порушень, в тому числі за позаслужбові стосунки із начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Міністерства оборони України, від якого вимагав та безоплатно отримав будівельні матеріали для ремонту власного садового будинку, без відповідних правових підстав використовував під час будівництва працівників військової установи, недбало виконував службові обов'язки як керівника прокуратури, що виразилося у безпідставному погодженні проведення у військовій прокуратури Вінницького гарнізону досудового розслідування кримінальних правопорушень, які підслідні органам внутрішніх справ.

За вказані дії позивача притягнуто до відповідальності за порушення Присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури.

Не дивлячись на зазначені обставини, суд першої інстанції в порушенні норм процесуального права, зокрема статей 11, 71, 161 КАС України, не з'ясував, які саме дії свідчать про порушення Присяги працівника прокуратури, а які про дисциплінарний проступок, хоча такі обставини мають суттєве значення для вирішення позовних вимог про незаконність звільнення.

Апеляційний суд порушення, допущені судом першої інстанції, не виправив.

Окрім того, виходячи з положень частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, наказ Генерального прокурора України від 6 січня 2015 року № 1-дк, яким притягнуто ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, винесено під час тимчасової непрацездатності останнього. У зв'язку з чим наказом від 25 травня 2015 року №154-вк внесено зміни до попереднього рішення щодо дати звільнення.

Верховний Суд України в постанові від 1 липня 2014 року (справа № 21-212а14) звертав увагу на те, що зміна дати в такому випадку, не може вважатися належним захистом порушеного права. Аналогічні вимоги щодо неможливості звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності наведені і у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 (з подальшими змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Суди попередніх інстанцій належним чином обставини справи в цій частині не з'ясували, хоча вони мають суттєве значення. Посилання на довідку Вищого адміністративного суду України в даному випадку є безпідставні.

З урахуванням наведених обставин та норм права, рішення судів першої і апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених частиною другою статті 227 КАС України (порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції

При новому розгляді необхідно усунути допущені порушенням норм процесуального права і на підставі зібраних доказів вирішити спір.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман