Справа № 2а-11855/12/0170/29
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ К/800/60710/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Дочірнього підприємства (далі - ДП) «Трансшип-Агент» до підполковника управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_4, управління Служби безпеки України в Одеській області про визнання дій неправомірними, за касаційною скаргою ДП «Трансшип-Агент» на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 8 серпня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2012 року ДП «Трансшип-Агент» звернулося в суд з позовом, у якому просило визнати неправомірними дії підполковника управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_4, що проявилися у самовільному, без попереднього погодження судновласника чи капітана, проникненні на борт теплоходу «Аліна» (IMO 7525683, прапор Україна, порт прописки Одеса, судновласник «Alina Navigation LTD»; далі - т/х «Аліна»), огляді технічних приміщень судна без попереднього інструктажу та засобів індивідуального захисту, погрозах на адресу агента і членів суднового екіпажу, чим порушено принципи діяльності Служби безпеки України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 10 грудня 2012 року залучено другого відповідача - управління Служби безпеки України в Одеській області.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 8 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ДП «Трансшип-Агент», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виключну (морську) економічну зону» від 4 листопада 1991 року № 162/95-ВР (далі - Закон № 162/95-ВР) ширина виключної (морської) економічної зони становить до 200 морських миль, відлічених від тих самих вихідних ліній, що і територіальне море України.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 року № 1777-XII встановлено, що до внутрішніх вод України належать води портів України, обмежені лінією, яка проходить через постійні портові споруди, які найбільше виступають у бік моря.

Судом першої інстанції помилково застосовано норми Закону № 162/95-ВР, оскільки т/х «Аліна» знаходився в районі причалу № 2 Іллічівського морського порту, що віднесено до внутрішніх вод України. На правильність вирішення спору такий факт не впливає, оскільки повноваження співробітників органів Служби безпеки України передбачені розділом IV Закону України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року № 2229-XII.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність» від 26 грудня 2002 року № 374-IV (далі - Закон № 374-IV) спеціально уповноваженим органом державної влади у сфері контррозвідувальної діяльності є Служба безпеки України.

Відповідно до статті 1 Закону № 374-IV контррозвідувальна діяльність - це спеціальний вид діяльності у сфері забезпечення державної безпеки, яка здійснюється з використанням системи контррозвідувальних, пошукових, режимних, адміністративно-правових заходів, спрямованих на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім протиправним посяганням спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на інтереси України.

У відповідності до статті 2 Закону № 374-IV метою контррозвідувальної діяльності є попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що їм сприяють, та причин їх виникнення.

Як визначено частиною другою статті 2 Закону № 374-IV завданням контррозвідувальної діяльності є: добування, аналітична обробка та використання інформації, що містить ознаки або факти розвідувальної, терористичної та іншої діяльності спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на шкоду державній безпеці України; протидія розвідувальній, терористичній та іншій діяльності спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на шкоду державній безпеці України; розроблення і реалізація заходів щодо запобігання, усунення та нейтралізації загроз інтересам держави, суспільства та правам громадян.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини третьої статті 7 Закону № 374-IV для виконання визначених законом завдань та за наявності підстав, передбачених статтею 6 цього Закону, в ході контррозвідувальної діяльності органи, підрозділи та співробітники Служби безпеки України мають право: виявляти, фіксувати і документувати гласно і негласно розвідувальні, терористичні та інші посягання на державну безпеку України, вести їх оперативний облік, здійснювати візуальне спостереження в громадських місцях із застосуванням фото-, кіно- і відеозйомки, оптичних та радіоприладів, інших технічних засобів; проводити контррозвідувальні операції та відповідні оперативні і оперативно-технічні заходи з метою попередження, своєчасного виявлення і припинення розвідувально-підривної, терористичної та іншої протиправної діяльності на шкоду державній безпеці України.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття злочинів проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на адресу управління Служби безпеки України в Одеській області надійшла інформація від Державної екологічної інспекції Південно-західного регіону Чорного моря про те, що в Іллічівський морський порт прибув т/х «Аліна», який не пройшов екологічний контроль, через відмову виконувати законні розпорядження Державної екологічної інспекції Південно-західного регіону Чорного моря. На борту судна знаходилось 5150 куб.м. ізольованих баластних вод, які необхідно відкачати у зв'язку з завантаженням судна залізорудною сировиною і, які не відповідають вимогам санітарно-епідеміологічних та екологічних норм, оскільки можуть містити домішки солей важких металів, нафтопродуктів, інших шкідливих хімічних та органічних речовин, що може завдавати шкоду природньому середовищу Чорного моря.

Управлінням Служби безпеки України в Одеській області було направлено запит до Центральної санітарно-епідеміологічної станції на водному транспорті та Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Південно-Західного регіону Чорного моря про необхідність вжиття заходів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд» від 22 червня 1999 року № 1109, щодо попередження можливих правопорушень з боку екіпажу т/х «Аліна» та надати допомогу в отриманні проб баластних вод і подальшого здійснення їх аналізу.

Відповідно до листа від 19 січня 2012 року Південного регіонального управління Одеського прикордонного загону була оформлена постійна перепустка № 5443/1 на 2012 рік підполковнику управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_4 для відвідування транспортних засобів закордонного плавання під час їх перебування у режимі «відкритого кордону» у Державному підприємстві «Іллічівський морський торговельний порт», Товаристві з обмеженою відповідальністю «Іллічівський судноремонтний завод» та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт».

Додатково, у зв'язку з проведенням контррозвідувальних заходів управлінням Служби безпеки України в Одеській області 25 квітня 2012 року було направлено запит до Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо погодження відвідування т/х «Аліна» ОСОБА_4 під час його знаходження у режимі «відкритого кордону» та перебування у Державному підприємстві «Іллічівський морський торговельний порт».

Під час перевірки судна 25 квітня 2012 року виявлені недоліки, які не тільки становили загрозу здоров'ю людей, що перебували на судні, а й загрозу забрудненню навколишнього природного середовища.

26 квітня 2012 року інспекторами Державної екологічної інспекції Південно-західного регіону Чорного моря зафіксовано факт скидання баластних вод з т/х «Аліна» через забортний клапан. Проби відбору баластних вод з танків не відправлялись капітаном на аналіз відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 431 «Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення», у зв'язку з чим капітану Іллічівського порту було направлено листа щодо заборони виходу т/х «Аліна» з порту до усунення виявлених невідповідностей.

Як вбачається з матеріалів справи, під час заходу на судно ОСОБА_4 і співробітниками інспекторських та контролюючих структур були пред'явлені документи (службові посвідчення, перепустки) та повідомлені про причини відвідування судна, що зафіксовано вахтовим судна в судовому журналі.

Правильною є позиція судів першої та апеляційної інстанцій щодо законного підняття на борт т/х «Аліна» ОСОБА_4 з огляду на те, що перебування в порту та на борті т/х «Аліна» було завчасно узгоджено із керівництвом Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України та порту, а згода капітана, власника або агента на підняття на борт судна не потрібна так, як вони є зацікавленими особами.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що перебування ОСОБА_4 на борту т/х «Аліна» пов'язане із здійсненням перевірки інформації в рамках контррозвідувальної справи, контролю за діями інспекторів з метою недопущення чинення їм перепон членами команди, протиправних домовленостей між зацікавленими особами щодо приховування факту порушення правил екологічної безпеки.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила, що позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду першої інстанції не з'явився, надіславши клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його участю в іншому судовому засіданні. Вказане клопотання було залишено судом без задоволення, оскільки у позивача - ДП «Трансшип-Агент» було декілька представників по цій справі і неможливість явки ОСОБА_5 не є перешкодою для продовження розгляду справи.

У касаційній скарзі представник позивача посилається на пункт 2 частини першої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає, що неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності є підставою для відкладення розгляду справи.

Оскільки частиною шостою цієї ж статті передбачено право суду розглянути справу за відсутності сторін, але за наявності достатніх доказів в матеріалах справи, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачеві в задоволенні клопотання.

За змістом частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Трансшип-Агент» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 8 серпня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Трансшип-Агент» до підполковника управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_4, управління Служби безпеки України в Одеській області про визнання дій неправомірними - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.