Справа № 826/12579/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/6038/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Кравцова О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Фарматрон»

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року

у справі №826/12579/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання

«Фарматрон»

до Міністерства охорони здоров'я України, Державного підприємства

«Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України»,

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця»,

про визнання недійсним висновку, наказів та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Фарматрон» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства охорони здоров'я України, Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця», про визнання недійсним висновку, наказів № 616 від 03 вересня 2014 року, № 100 від 27 лютого 2015 року та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Фарматрон» залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Фарматрон» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норми процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» направило на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просило залишити касаційну скаргу без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі №826/12579/15 - без змін.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в судове засідання суду першої інстанції, призначене на 03 вересня 2015 року, представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи. Таке клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4, який є єдиним уповноваженим представником позивача у даній справі, не може прибути в судове засідання у зв'язку з раптовим та терміновим відрядженням у м. Броди. На підтвердження факту направлення у відрядження до зазначеної заяви було додано копію посадочного документу. Проте, копію наказу про відрядження представником позивача надано не було, як не було надано й докази того, що ОСОБА_4 є єдиним уповноваженим представником позивача у даній справі.

Таким чином, зазначені в клопотанні причини неможливості прибуття у судове засідання 03 вересня 2015 року суд визнав неповажними.

В судове засідання, призначене на 01 жовтня 2015 року, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Фарматрон» не з'явився. Разом із цим, представник позивача через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи у зв'язку із його участю у іншому судовому засіданні у Вищому господарському суді України. До зазначеного клопотання було додано копію ухвали Вищого господарського суду України від 16 вересня 2015 року у справі №910/1891/14 та довіреність від ТОВ «ПРИЗМА БЕТА», яка уповноважує ОСОБА_4 на процесуальне представництво.

Однак, представником позивача не було додано доказів того, що ОСОБА_4 є представником однієї зі сторін в господарській справі №910/1891/14 та не надано доказів його безпосередньої участі в судовому засіданні в господарській справі №910/1891/14 01 жовтня 2015 року об 11 год. 20 хв.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції визнав неповажною неявку позивача у судове засідання, призначене на 01 жовтня 2015 року.

Керуючись нормами частини 3 статті 128, пункту 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції залишив позовну заяву без розгляду, оскільки позивач не прибув у судові засідання 03 вересня 2015 року та 01 жовтня 2015 року без поважних причин.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, особи які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява залишається без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи і в суду є достовірні докази про те, що обидва рази позивача було належним чином повідомлено.

Необхідно зауважити, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників адміністративного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання суб'єктивними процесуальними правами - це особлива форма адміністративного судового процесуального правопорушення, навмисні недобросовісні діяння (дії чи бездіяльність) осіб, які беруть участь у справі адміністративної юрисдикції, які полягають у порушенні умов реалізації наданих їм процесуальних прав (адміністративної процесуальної правоздатності), використанні цих правових можливостей не за призначенням або не з тією метою, з якою їх надано, внаслідок чого чиниться шкода правам та інтересам інших осіб - учасників адміністративного судового провадження, а також відбувається перешкоджання діяльності адміністративних судів.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, неприбуття учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин. Подібна практика спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та є проявом неповаги до суду.

Згідно статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Оскільки законодавцем обмежений строк для розгляду адміністративних справ, суд першої інстанції був позбавлений можливості неодноразового відкладення розгляду даної справи без поважних на те причин.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач, не забезпечуючи явку представника в судове засідання та заявляючи неодноразово клопотання про відкладення розгляду справи, недобросовісно користувався належними процесуальними правами, зазначеними частиною 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, судова колегія зазначає, що за змістом частини 1 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника.

Представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини 2 статті 48 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність (частина 2 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами частин 3 та 7 статті 56 цього Кодексу представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону. Законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

Таким чином, представником позивача у судовому засіданні міг бути або законний представник - керівник юридичної особи, або будь-який інший представник, який має адміністративну процесуальну дієздатність.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав для залишення позовних вимог без розгляду.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи порушені норми процесуального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Фарматрон» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі №826/12579/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: