Справа № 530/861/16-а
Суддя: Должко С. Р.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 530/861/16-а

Номер провадження 2-а/530/16/16

19.10.2016 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Должко С.Р., при секретарі Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області, третя особа Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі про визнання протиправною та скасування постанови № 16-11-211/37,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Управління Держпраці у Полтавській області, третя особа Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі про визнання протиправною та скасування постанови № 16-11-211/37.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, Управління Держпраці у Полтавській області позовні вимоги не визнав.

Представник третьої особи, Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області просить прийняти рішення згідно закону.

Заслухавши представника позивача, яка підтримала позовні вимоги, представника відповідача, який не визнав позовні вимоги, третю особу без самостійних вимог та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 5 КАС України, - адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ст. 69 - 70 КАС України, - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Нормою ст. 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні було встановлено, що 21.06.2016 року, з метою проведення позапланової перевірки, головний державний інспектор Управління Держпраці у Полтавській області Жолоб Тетяна Іванівна прибула за місцезнаходженням ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРО-КА ПОЛТАВА», що знаходиться за адресою с. Тарасівка, вул. Шкільна, 33, Зіньківського району, Полтавської області.

Директору ТОВ «СП «АГРО-КА ПОЛТАВА» ОСОБА_1 ( у подальшому - Позивач) було пред'явлено оригінал службового посвідчення та надана копія направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання № 654 без дати (далі - Направлення).

Детально ознайомившись з інформацією, вказаною в Направленні, було з'ясовано, що його положення не відповідали вимогам діючого законодавства. А саме вказано, що підставами для здійснення перевірки в Направленні зазначені:

1)Лист Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі від 14.04.2016 року № 1303/04-33 з даними про виплату заробітної плати найманим працівникам менше мінімального розміру, при умові відпрацювання повного місяця за лютий 2016 року;

2)Лист Державної служби України з питань праці від 03.06.2016 року № 6115/4/4.2- ДП-16 про надання згоди на проведення позапланової перевірки.

Отже, в ході проведення позапланової перевірки, головний державний інспектор Управління Держпраці у Полтавській області Жолоб Тетяна Іванівна мала право перевіряти виключно порядок виплати заробітної плати найманим працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРО-КА ПОЛТАВА» за лютий 2016 року.

Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 р. № 390, встановлено, що позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України ,,Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-У від 05.04.2007 року. Крім того, вказаним Порядком передбачено, що Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Так, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-У від 05.04.2007 року, встановлений чіткий обмежений перелік підстав, що можуть стати обґрунтуванням проведення позапланового заходу.

Даною нормою передбачено, що під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Згідно копії Направлення (а.с.11) вказано, що проводиться перевірка на предмет додержання вимог законодавства з питань праці у діяльності підприємства, а питання, які підлягають контролю: додержання законодавства з питань праці щодо оплати праці, робочого часу і часу відпочинку, оформлення трудових відносин, без будь-якої конкретизації та строку за який здійснюється контроль

Тобто, згідно Направлення, предметом перевірки фактично мала бути вся загальна інформація, яка стосується будь-яких трудових відносин з найманими працівниками за будь-який період часу (але не більше ніж за останні 3 роки). Отже, Направлення не містить жодної конкретизації переліку питань, що підлягають перевірці, та більше того, в ньому не обумовлений періоду часу, за який здійснюється контроль, що є прямим порушенням вказаних вище положень ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-У від 05.04.2007 року.

Пункт 2 Положення «Про Державну службу України з питань праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96, встановлює, що Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплює, що органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та в порядку, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно п. 2 ч. З ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-У від 05.04.2007 року, суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб до здійснення державного нагляду якщо надані посадовою особою органу державного нагляду (контролю) документи не відповідають вимогам вказаного Закону.

Керуючись вищевказаними положеннями ст.10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-У від 05.04.2007 року, Позивач надав головному державному інспектору Управління Держпраці у Полтавській області Жолоб Т.І., аргументоване повідомлення про не допуск до перевірки від 21.06.2016 року за вихідним № 1596, із запевненням про свою готовність до співпраці та відсутності наміру протидії органам державної влади у виконанні покладених на них обов'язків і повідомленням, що за умови надання належним чином оформленого направлення на проведення перевірки, здійснить допуск посадової особи Управління Держпраці у Полтавській області до проведення позапланової перевірки та виконає всі інші дії, що будуть необхідні у зв'язку з нею.

24.06.2016 року, головним державним інспектором Управління Держпраці у Полтавській області Жолоб Т.І., складений протокол №16-11-211/452 про адміністративне правопорушення, вчинене Позивачем, а саме: невиконання законних вимог посадової особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або створення перешкод для діяльності цього органу.

24.06.2016 року, головним державним інспектором Управління Держпраці у Полтавській області Жолоб Т.І., по факту розгляду зазначеного вище протоколу, винесено постанову № 16-11-211/37 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до статті 1886 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на Позивача: штрафу у розмірі 850 гривень.

Положеннями частин 1, 2 і 4 ст.7 Закону закріплено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Відповідно до вимог ч.5 ст.7 Закону, перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

Відповідно до ст.10 Закону суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: - вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; - перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення і одержувати копії посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; - не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: - він здійснюється з порушенням вимог щодо періодичності проведення заходів державного нагляду (контролю), передбачених законом; - посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

У вказаних документах, складених головним державним інспектором Управління Держпраці у Полтавській області Жолоб Т.І., головним аргументом, покладеним в обгрунтування вчиненого Позивачем правопорушення, є посилання на Закон України від 28.12.2014 року № 77- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», відповідно до якого були внесені зміни до ст. 2 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо нерозповсюдження дії Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 року на відносини, що виникають під час здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Однак, пунктом 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, встановлено, що інспектор може проводити планові та позапланові перевірки у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». До таких випадків відносять наявність у державного інспектора посвідчення (направлення) на проведення перевірки, оформленого у відповідності до вимог п.3 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 року, серед яких є і вимоги щодо зазначення у посвідченні (направленні) підстав для здійснення заходу та його предмету.

Також, у Направленні Управління Держпраці у Полтавській області зазначає про те, що перевірка проводиться на підставі Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, в якому чітко зазначено про те, що Державна інспекція України з питань праці та її територіальні органи проводять перевірки у межах повноважень, визначених у тому числі Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 року.

Вказане вище свідчить про порушення Управлінням Держпраці у Полтавській області порядку оформлення направлення про проведення перевірки суб'єкта господарювання в частині чіткого визначення предмету проведення перевірки та питань, що підлягають контролю, в результаті чого Позивач був змушений відмовити головному державному інспектору Жолоб Тетяні Іванівні в допуску до проведення позапланової перевірки.

Згідно листа Управління Пенсійного Фонду України в Зіньківському районі від 14.04.2016р. № 1303/04-33 в якому останні зазначили щодо нарахування рядом підприємств, у тому числі і ТОВ «СП «АГРО-КА ПОЛТАВА» заробітної плати найманим працівникам, які пропрацювали повний місяць, в розмірі менше встановленого мінімального розміру. Лист направлений для проведення роз'яснювальної роботи та вжиття заходів.

Держінспектором праці на адресу підприємства не направлена вимога щодо надання для проведення перевірки документи; відображення нарахування заробітної плати за лютий 2016 рік; інші документи, що засвідчують виконання робіт та оплату праці. Також у судовому засіданні встановлено, що відповідачем не направлявся лист на адресу ТОВ «СП «АГРО-КА ПОЛТАВА» з приводу надання пояснень нарахування працівникам у лютому 2016 року заробітної плати у меншому розмірі ніж встановлений законодавством. Крім того, у судовому засіданні представником відповідача не надано доказів, що інспектором за місцем знаходження ТОВ «СП «АГРО-КА ПОЛТАВА» було доведено до відому позивача, як керівника юридичної особи щодо підстав проведення перевірки, а саме можливих порушень в проведені оплати праці за лютий 2016 року.

Інспектор не була допущена до проведення перевірки.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Норма статті 188-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 24.06.2016р. не вбачається, у чому саме полягає суть невиконання ОСОБА_1 вимог посадової особи Жолоб Т.І. головного інспектора Управління Держпраці у Полтавській області, та в чому полягає перешкоджання її діяльності.

Відповідно до статті 259 КЗпП України Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування. Громадський контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють професійні спілки та їх об'єднання».

Диспозиція цієї правової норми містить лише положення про суб'єктний склад юридичних осіб публічного права, які мають право нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

У відповідності до ст. 230-1 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з невиконанням законних вимог посадових осіб цих органів або створенням перешкод для діяльності цих органів (стаття 188-6).

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, вона заперечила факт порушення передбаченого ст. 188-6 КУпАП, оскільки вважала що діяла правомірно, та в даному випадку не порушувала вказаних вимог.

Головний державний інспектору Управління Держпраці у Полтавській області Жолоб Т.І., при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та при винесенні постанови №16-11-211/37 від 24.06 2016 року не звернув уваги на зазначені обставини, не здійснив належної оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 62 Конституції України встановлює «презумпцію невинуватості», відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно д ост. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, свою незгоду з оскаржуваною постановою позивач пояснює тим, що діє мораторій щодо проведення перевірок, а також порушення відповідачем процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Пункт 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIIIне є зміною чи доповненням до Податкового кодексу України та застосоване у ньому поняття «контролюючі органи» стосується усіх контролюючих органів, тобто органів, які здійснюють державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності згідно з Законом України від 5 квітня 2007 року N 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яким визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.10.2015 року № К/800/42400/15.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 року № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами" затверджено перелік державних інспекцій, яким надаватиметься дозвіл Кабінетом Міністрів України на проведення перевірок, до яких належить і Державна служба України з питань праці. Постанова є чинною.

Звернень найманих працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРО-КА ПОЛТАВА» за лютий 2016 року до профспілкового комітету, Пенсійного фонду України, Управління Держпраці з пропозицією провести позапланову перевірку не було, на день розгляду справи в суді, відповідачем таких доказів суду не було надано.

Отже, відповідачем не надано доказів правомірності своїх дій, не спростовано доводи позивача та не подано жодного безспірного доказу, який би свідчив про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст..188-6 КУпАП, хоча відповідно до ч.2 ст..71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП передбачено спеціальний строк звернення до суду із заявою щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення, який складає 10 діб з дня винесення постанови.

Згідно ч.4 ст. 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Позивач використав своє право та звернувся зі скаргою на постанову про накладення адміністративного стягнення від 24.06.2016 року до суду 04.07.2016 року з адміністративним позовом.

За таких підстав, позивачем не пропущений строк звернення до суду з зазначеним позовом.

У відповідності до ст. 94 КАС України суд компенсує судові витрати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,4,7, 17, 71,94, 158-163, 167 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області, третя особа Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі про визнання протиправною та скасування постанови № 16-11-211/37 - задоволити.

Визнати неправомірними дії інспектора Управління Держпраці у Полтавській області Жолоб Тетяни Іванівни щодо винесення постанови від 24.06.2016 року № 16-11-211/37 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-6 КпАП України.

Скасувати постанову інспектора Управління Держпраці у Полтавській області Жолоб Тетяни Іванівни від 24.06.2016 року № № 16-11-211/37 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-6 КпАП України.

Судові витрати у розмірі 1378 грн. зі сплати судового збору компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Написано власноручно.

Повний текст постанови складено 23.10.2016 року.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р. Должко