Справа № 754/4644/16-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/247/16
Справа №754/4644/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.,

при секретарі Шевчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 25 березня 2016 року відповідач виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. З даною постановою позивач незгодний та вважає її незаконною.

Вимоги адміністративного позову обгрунтовує наступним.

Позивач має двадцятисемирічний безперервний та безаварійний водійський стаж.

25.03.2016 року приблизно о 13:12 год, позивач, керуючи автомобілем, марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ТОВ «Аларіс», рухався по вул. Сортувальній в напрямку вул. Здолбунівської, в м. Києві.

Здійснюючи рух на вищевказаному автомобілі, позивач звернув увагу на те, що пальне в автомобілі закінчується та вирішив здійснити дозаправку на АЗК «WOG» по вул. Здолбунівській, 3-Д, в м. Києві. Повернувши праворуч у крайню праву смугу руху проїзної частини по вул. Сортувальній, в м. Києві, позивач направив автомобіль праворуч до АЗК «WOG», де на території автозаправного комплексу його зупинили працівники поліції, посилаючись на порушення ним п. 33.5.17.1 ПДР України.

Позивач вважає, що не порушував ПДР України, в той же час, інспектор 2 роти 4 батальйону УПП в м. Києві Данильчук В.Л., вважаючи, що позивачем не дотримано вимоги п. 33.5.17.1 ПДР України стосовно порушення вимог дорожнього знаку, виніс оскаржувану постанову серії ПС2 №836898 від 25.03.2016 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги за викладеними в адміністративному позові обставинами та просили суд задовольнити позов, скасувавши постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПС2 №836898 від 25.03.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 40, 44), причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. А тому, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України.

Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії постанови серії ПС2 №836898 від 25.03.2016 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с. 3А).

Вищевказану постанову про накладення адмінстративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП позивач вважає незаконною.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.4 ст.71 КАС України, суб'єкт владних повноважень повинен подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження законності постанови від 25.03.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Отже, відповідач не скористався своїм правом на надання доказів, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.

Відповідно до ч.6 ст.71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В оскаржуваній постанові відповідач в графі «суть адміністративного правопорушення» зазначив: «ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом TOYOTA COROLLA, номерний знак НОМЕР_1, 25.03.2016 року о 12 год. 30 хв. в м. Київ, вул. Здолбунівська, порушив вимогу дорожніх знаків (ПДР 33.5.17.1), поїхавши праворуч».

Відповідно до п.33.5.17.1 ПДР України, визначається дія дорожнього знаку «Напрямок руху по смугах».

Склад адмінстративного правопорушення обов'язково має містити наступні ознаки: об'єкт правопорушення, суб'єкт правопорушення, об'єктивна та суб'єктивна сторони правопорушення.

Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, диспозицією ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Об'єктом правопорушення виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в галузі шляхового господарства і зв'язку.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненаданні переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушенні встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками (формальний склад).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено наявність об'єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1

Крім того, відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме, даними відеозапису, який міститься на CD-диску та даними фотоматеріалів (4-7, 8-А).

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зоюбов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП підлягає закриттю, відповідно до вимог п.1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, а також те, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись Конституцією України, ст. 247, 287, 288 КУпАП, ст.ст.8, 9, 11, 71, 143, 158-160 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії інспектора 2 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в м. Києві Данильчука В.Л. щодо винесення 25 березня 2016 року постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 122 КУпАП - неправомірними.

Скасувати постанову серії ПС2 №836898 від 25 березня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів х отримання копії постанови.

Головуючий: