Справа № 812/915/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/915/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Таун Сервіс до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Таун Сервіс до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 28.07.2016 товариством з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» отримано податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 №, складене державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на підставі акту від 12.07.2016 № 1047/12-14-12- 03/36048157 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин ТОВ «ТАУН СЕРВІС» за І квартал 2016 року».

В Акті взагалі не відображено у чому полягає порушення позивачем діючого законодавства та які саме норми законодавства порушені. Адже посилання на порушення п. 252.16 ст. 252 Податкового кодексу України не розкриває який строк порушено, оскільки зміст цієї статті є відсильним.

В користуванні ТОВ «ТАУН СЕРВІС» перебуває ділянка родовища питних підземних вод - ділянка Щедрищівського родовища питних підземних вод, спеціальний дозвіл на користування якою за № 5557 від 22.05.2012 був отриманий позивачем у строгій відповідності до діючого законодавства строком дії 20 років, обовязковою умовою якого було укладання і виконання Угоди про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин, яка є невідємним додатком до спеціального дозволу на користування надрами.

Невідємною частиною спеціального дозволу на користування надрами від 22.05.2012 № 5557 - Угодою від 22.05.2012 № 5557 про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин, й додатками до якої є характеристика ділянки надр та Програма робіт з видобування питних підземних вод, не передбачено проведення повторної експертизи запасів корисних копалин ділянок надр кожні п'ять років.

При цьому п'ятирічний період з дати отримання Позивачем спеціального дозволу на користування надрами від 22.05.2012 № 5557 на дату прийняття відповідачем оскаржуваного Податкового повідомлення-рішення не минув.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 «Про заходи щодо справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин» було внесено зміни у пункт 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 № 865, згідно якої зазначений пункт викладено в наступній редакції: «повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться через кожні п'ять років експлуатації ділянки надр, а також у разі:

коли перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20 відсотків або зростання їх обсягу більш як на 50 відсотків. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50 відсотків порівняно з раніше оціненими Державною комісією по запасах корисних копалин або якщо списані та передбачені для списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними .умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством;

коли різниця у розмірі становить понад 20 відсотків порівняно з фактичними техніко- економічними та фінансовими показниками господарської діяльності, пов'язаної з видобуванням корисних копалин, а також коли зміни в технологічних схемах призводять до такої різниці».

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 № 1236 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» вищевказану постанову Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 визнано такою, що втратила чинність з 01.01.2011. Постанова Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 припинила бути джерелом права, а її норми перестали діяти та втратили свою обов'язкову силу.

Державна комісія по запасах корисних копалин, як уповноважений орган виконавчої влади, та яка згідно з п. 26 Порядку № 865 повинна систематично проводити аналіз державного балансу запасів корисних копалин і давати рекомендації для користувачів надр щодо подання на повторну або первинну державну експертизу матеріалів геолого-економічної оцінки родовища корисних копалин, не надавала рекомендацій для ТОВ «ТАУН СЕРВІС» щодо подання на повторну державну експертизу матеріалів геолого-економічної оцінки вищевказаного родовища пітних підземних вод та не встановлювала строк для цих дій. Відтак, на думку позивача, законні підстави для нарахування податкових зобовязань позивачу із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України, як це передбачено п. 252.16 ст. 252 Податкового кодексу України для гірничих підприємств, у відповідача відсутні.

ТОВ «ТАУН СЕРВІС», як підприємство що здійснює централізоване водопостачання та водовідведення для потреб населення не має жодних ознак гірничого підприємства оскільки не є а ні шахтою, а ні рудником, а ні копальнею, а ні кар'єром, а ні розрізом, а ні збагачувальною фабрикою. Адже згідно ст. 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», який є спеціальним законом, підприємство питного водопостачання - це суб'єкт господарювання, що здійснює експлуатацію об'єктів централізованого питного водопостачання, забезпечує населення питною водою.

ТОВ «ТАУН СЕРВІС» як субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з видобування підземних вод на підставі дозволів на спеціальне водокористування та здійснює експлуатацію об'єктів централізованого питного водопостачання є окремим платником рентної плати за користування надрами для видобування підземних вод, не є гірничим підприємством. Тому, на думку позивача, відсутні законні підстави для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ «ТАУН СЕРВІС» шляхом нарахування податкових зобовязань із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України, як це передбачено п. 252.16 ст. 252 Податкового кодексу України для гірничих підприємств.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області від 26.07.2016 № НОМЕР_1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеному у позові. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, 11.10.2016 надано суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких зазначено наступне.

За результатами камеральної перевірки встановлено, що відповідно до інформації, яка відображена в АІС «Податковий блок» щодо декларування показників плати за користування надрами для видобування корисних копалин в податковій декларації від 10.05.2016 № НОМЕР_2, розрахунку № 1 до неї від 10.05.2016 № НОМЕР_3 ТОВ «ТАУН СЕРВІС» в порушення п. 252.16 ст. 252 Податкового кодексу України занижено податкові зобовязання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин на суму 66 856,40 грн. за рахунок не застосування коефіцієнта рентабельності гірничого підприємства через порушення строку проведення регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України, який діяв у І кварталі 2016.

За результатами перевірки ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області було складено акт від 12.07.2016 № 1047/12-14-12-03/36048157, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 № НОМЕР_1 про збільшення ТОВ «ТАУН СЕРВІС» суми грошового зобовязання на суму 83 570,5 грн. (в тому числі 66 856,4 грн. за податковими зобовязаннями та 16714,1 грн. за штрафними санкціями).

Підстави для виконання повторної Геолого-економічної оцінки, державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин умовно можуть бути поділені на регулярні та умовні. Зокрема абзац перший пункту 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 № 865 визначає регулярну підставу виконання Геолого-економічної оцінки, державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин через кожні пять років експлуатації ділянки надр.

Відповідно до Спеціального Дозволу на користування ТОВ «ТАУН СЕРВІС» надрами від 22.05.2012 № 5557 геолого-економічна оцінка запасів корисних копалин ділянки Щедрищівського родовища проводилась 30.05.2008 (протокол ДКЗ України № 1518).

Викладене свідчить про те, встановлений п. 25 Положення строк для виконання повторної Геолого-економічної оцінки, державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин вже минув.

Оскільки на момент подання позивачем декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за І квартал 2016 року, повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин ділянок надр не проводилася, терміни її проведення перевищують 5 років, тому у відповідності до п. 252.16 ст.252 Податкового кодексу України розрахункова вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) повинна обчислюватися із застосуванням коефіцієнту рентабельності гірничого підприємства, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України.

У поданій ТОВ «ТАУН СЕРВІС» декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за І квартал 2016 року податкові зобовязання з рентної плати за користування надрами обчислені без застосування трикратного розміру облікової ставки Національного банку України до коефіцієнта рентабельності, що привело до заниження податкових зобовязань за вказаний звітний період на суму 66 856,40 грн.

Міністерство юстиції України листом від 11.09.2014 № 1163-0-26-14/8.3 повідомило, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 «Про заходи щодо справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин» п 25 Положення викладено у новій редакції. Водночас вказано, що з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1236 Про визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України зміни та доповнення до Положення не вносились, попередня редакція п. 25 Положення не відновлювалася.

Регулярність здійснення повторної експертизи запасів корисних копалин ділянок надр встановлена нормативно правовим актом (п. 25 Положення), та не може встановлюватись (змінюватись, скасовуватись) Угодою.

Також, на думку відповідача, позивач є гірничим підприємством з видобутку води.

На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ТАУН СЕРВІС» до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.07.2016 № НОМЕР_1.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» () зареєстровано в якості юридичної особи, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатки зі своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штампи (а.с.42-47).

Зі статуту підприємства позивача вбачається, що товариство вправі здійснювати будь які види господарської діяльності, що не суперечать законодавству України. Товариство, зокрема, вправі здійснювати наступні види діяльності (відповідно до Національного класифікатора України ДК 009/2010 «Класифікація видів економічної діяльності»):

3.2.1 постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код 35.30);

3.2.2 забір, очищення та постачання води (код 36.00);

3.2.3 каналізація, відведення із очищення стічних вод (код 37.00);

3.2.10 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (код 43.22);

3.2.11 ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування (код 33.13);

3.2.12 розвідувальне буріння (код 43.13) (а.с.43,44).

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що основним видом економічної діяльності ТОВ «Таун Сервіс» є забір, очищення та постачання води (КВЕД 36.00) (а.с.47).

Позивач є платником податків та узятий на податковий облік 19.08.2008 за № 29948 (а.с.55).

22.05.2012 позивачем отримано спеціальний дозвіл строком на 20 (двадцять) років на користування надрами за № 5557 виданий Державною службою геології та надр України щодо видобування питних підземних вод для господарсько питного водопостачання м.Сєвєродонецьк ділянка Щедрищевського родовища на підставі протоколу ДКЗ України від 30.05.2008 № 1518 (а.с.31,102).

Сторонами по справі не заперечується той факт, що після протоколу ДКЗ України від 30.05.2008 № 1518 іншого видано не було та відповідно повторна геолого-економічна оцінка запасів корисних копалин ділянки Щедрищівського родовища питних підземних вод, що знаходиться у користуванні ТОВ «ТАУН СЕРВІС» не проводилась. Сумарні розвідані запаси не зростали порівняно з раніше оціненими ДКЗ.

23.01.2013 між позивачем та Державною службою геології та надр України укладено угоду про умови користування ділянкою надр № 5557, яка є додатком до спеціального дозволу на користування надрами, наданого з метою видобування корисних копалин № 5557 від 22.05.2012. З характеристики ділянки надр вбачається, що оцінка експлуатаційних запасів питних підземних вод ділянки Щедрищевського родовища та їх затвердження проводились протягом 2007-2008 років ЗАТ «ВО «Східдонбас - геологія», м.Луганськ (а.с.32-41).

З листа Державного науково виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» від 21.04.2016 вбачається, що спеціальний дозвіл на користування надрами № 5557 видано позивачу на водоносний горизонт у відкладах верхньої крейди, запаси підземних питних вод по якому затверджені ДКЗ України 30.02.2008 протокол № 1518 з розрахунковим строком експлуатації на 25 років у кількості та за категоріями: В-17,000 тис. м3/добу (а.с.104).

10.05.2016 відповідачем отримано подану позивачем податкову декларацію за І квартал 2016 року з рентної плати від 06.05.2016, де позивачем визначено податкове зобовязання з рентної плати за звітний період у сумі 287 230,81 грн., у тому числі за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 166752,30 грн. та розрахунок №1 з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 25.04.2016, де позивачем не зазначено номеру державної експертизи запасів корисних копалин ділянки надр, дати складання та року затвердження запасів корисних копалин (а.с.18-30,84-87).

18.05.2016 відповідач листом № 6249/12-14-1203/06 звернувся до позивача з проханням надати письмове пояснення та документальне підтвердження про проведення повторної геолого економічної експертизи та переоцінки запасів корисних копалин ділянок надр, які використовуються позивачем згідно спеціальних дозволів на користування надрами № 5557 та надати копії висновків, зроблених державною комісією України по запасах корисних копалин у разі її проведення (а.с.16,100).

Листом № 592 від 24.05.2016 позивач повідомив відповідача про не порушення вимог законодавства щодо строків проведення повторної геолого економічної експертизи та переоцінки запасів корисних копалин ділянок надр (а.с.101).

Листом № 787 від 11.07.2016 позивач повідомив відповідача про відсутність обовязку щодо проведення державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин через кожні пять років, внаслідок чого зазначив, що у підприємства відсутнє порушення строку регулярної повторної геолого економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, що свідчить про безпідставність застосування при розрахунку податкових зобовязань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин ТОВ «Таун Сервіс» коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки НБУ (а.с.15).

Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на підставі п.п. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 у порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин ТОВ «ТАУН СЕРВІС» за І квартал 2016 року.

При перевірці відповідачем використано надані платником податків податкову декларацію з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за І квартал 2016 року від 10.05.2016 № НОМЕР_2, розрахунок № 1 до декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 10.05.2016 № НОМЕР_3, бази даних ГУ ДФС України.

За результатами камеральної перевірки встановлено, що в податковій декларації від 10.05.2016 № НОМЕР_2, розрахунку № 1 до неї від 10.05.2016 № НОМЕР_3 ТОВ «ТАУН СЕРВІС» в порушення п. 252.16 ст. 252 Податкового кодексу України занижено податкові зобовязання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин на суму 66 856,40 грн. за рахунок не застосування коефіцієнта рентабельності гірничого підприємства через порушення строку проведення регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України, який діяв у І кварталі 2016 (25%:100*3=0,75).

За результатами перевірки ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області було складено акт від 12.07.2016 № 1047/12-14-12-03/36048157 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин ТОВ «ОСОБА_4 за І квартал 2016 року» (а.с.11-14,88,89), який надісланий позивачу засобами поштового звязку 12.07.2016 та отримано останнім 14.07.2016 (а.с.90-92)

Вищевказаний акт підписано позивачем 20.07.2016 із запереченнями № 826 (а.с.17,93).

За результатами розгляду заперечень до акту перевірки позивачу надано відповідь листом ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області від 25.07.2016 № 9153/12-14-12-03/20, який отримано підприємством 02.08.2016, про що свідчить повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.57-59,94,95,96).

26.07.2016 відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від № НОМЕР_1 про збільшення ТОВ «ТАУН СЕРВІС» суми грошового зобовязання на суму 83 570,5 грн. (в тому числі 66 856,4 грн. за податковими зобовязаннями та 16714,1 грн. за штрафними санкціями), яке надіслано позивачу 26.07.2016 та отримано останнім 28.07.2016 (а.с.9,10,97-99).

Зазначене податкове повідомлення-рішення направлено на адресу ТОВ «ТАУН СЕРВІС» листом ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області від 26.07.2016 № 9200/12-14-12-03/06 та отримано позивачем 28.07.2016, про що свідчить повідомленням про вручення поштового відправлення (копія додається).

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідач, державна податкова інспекція у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, - є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує повноваження надані йому Податковим кодексом України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Позивачем не оскаржується порядок та підстави проведення перевірки.

На підставі п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Гірничим Законом України визначено поняття гірничого підприємства, відповідно до якого зазначено, що гірниче підприємство це цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об'єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики тощо).

Підприємство позивача здійснює забір, очищення та постачання води, а тому є користувачем надр та платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, землекористувачем, що проводить господарську діяльність з видобування підземних вод на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на норми Податкового кодексу України для визначення поняття гірничого підприємства, оскільки Податковий кодекс України не є спеціальним законом, який визначає, зокрема, засади проведення гірничих робіт та не дає прямого визначення поняття гірничого підприємства.

До того ж, п.п.56.21 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 № 865 затверджено «Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин» (далі - Положення).

Відповідно до абзацу 1 пункту 25 Положення в редакції чинній до 26.03.2008 передбачено, що повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться обов'язково у тому разі, коли перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20 відсотків або зростання їх обсягу більш як на 50 відсотків. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50 відсотків порівняно з раніше оціненими ДКЗ, або якщо списані та передбачені до списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством.

Повторна і додаткова експертиза та оцінка запасів корисних копалин проводиться у порядку, передбаченому цим Положенням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 «Про заходи щодо справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин» було внесено зміни до пункту 25 Положення та викладено у наступній редакції:

«Повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин проводиться через кожні п'ять років експлуатації ділянки надр, а також у разі:

коли перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20 відсотків або зростання їх обсягу більш як на 50 відсотків. Запаси родовищ, що розробляються, підлягають повторній експертизі та оцінці, якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50 відсотків порівняно з раніше оціненими Державною комісією по запасах корисних копалин або якщо списані та передбачені для списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством;

коли різниця у розмірі становить понад 20 відсотків порівняно з фактичними техніко-економічними та фінансовими показниками господарської діяльності, пов'язаної з видобуванням корисних копалин, а також коли зміни в технологічних схемах призводять до такої різниці»

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 № 1236 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» постанову Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 визнано такою, що втратила чинність з 01.01.2011.

З наведеного вбачається, що оскільки Постанова Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 264 «Про заходи щодо справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин», якою внесено зміни до пункту 25 Положення, втратила чинність 01.01.2011, тому з цього моменту пункт 25 Положення діє у редакції викладеній до внесення змін постановою, яка втратила чинність, тобто у редакції, яка діяла до 26.03.2008.

Пункт 26 Положення зазначає, що ДКЗ систематично проводить аналіз державного балансу запасів корисних копалин і дає рекомендації для користувачів надр щодо подання на повторну або первинну державну експертизу матеріалів геолого-економічної оцінки відповідних родовищ корисних копалин.

Суду не надано доказів щодо того, що державна комісія по запасах корисних копалин, як уповноважений орган виконавчої влади, надавала рекомендації для ТОВ «ТАУН СЕРВІС» щодо подання на повторну державну експертизу матеріалів геолого-економічної оцінки вищевказаного родовища пітних підземних вод та не встановлювала строк для цих дій.

Відповідно до ст. 251 Податкового кодексу України рентна плата складається з: рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин; рентної плати за користування надрами в цілях, не повязаних з видобуванням корисних копалин; рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України; рентної плати за спеціальне використання води; рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів; рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України.

Платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є субєкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування обєктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах обєктах (ділянках) надр (п. 252.1.1. ст.252 Податкового кодексу України).

Розрахункова вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) (Цр) обчислюється за такою формулою: ЦР=Вмп+(Вмп*Крмпе)

//мп

де Вмп - витрати, обчислені згідно з пунктами 252.11 - 252.15 цієї статті (у гривнях);

Крмпе - коефіцієнт рентабельності гірничого підприємства, обчислений у матеріалах геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, затверджених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (десятковий дріб). Гірничі підприємства, що порушили строк регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, обчислюють податкові зобовязання із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України;

Vмп - обсяг (кількість) товарної продукції гірничого підприємства - видобутих корисних копалин (мінеральної сировини), що видобута за податковий (звітний) період (п.п.252.16ст. 252 Податкового кодексу України).

Отже, п. 252.16 ст. 252 Податкового кодексу України передбачено обчислення податкових зобовязань із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України для гірничих підприємств, що порушили строк регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр.

Суд не може погодитись з висновком відповідача, що позивачем порушено п. 252.16 ст. 252 Податкового кодексу України, оскільки абз. 1 пункту 25 Положення в редакції чинній до 26.03.2008 передбачено випадки проведення повторної державної експертизи та оцінки запасів родовищ корисних копалин, а саме:

у разі, коли перегляд вимог стандартів і технічних умов щодо кількості або якості корисних копалин, технології їх переробки призводить до зменшення сумарних розвіданих запасів більш як на 20 відсотків або зростання їх обсягу більш як на 50 відсотків.

якщо внаслідок гірничодобувних або додаткових геологорозвідувальних робіт сумарні розвідані запаси зростають більш як на 50 відсотків порівняно з раніше оціненими ДКЗ, або якщо списані та передбачені до списання розвідані запаси як такі, що не підтвердилися чи недоцільні для видобутку за техніко-економічними умовами родовищ, перевищують нормативи, встановлені законодавством.

Відповідачем не доведено наявність таких випадків у спірних правовідносинах.

Твердження відповідача, що повторна державна експертиза та оцінка запасів родовищ корисних копалин повинна проводитись через кожні п'ять років експлуатації ділянки надр не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, тому позивачем не порушено строк регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ Таун Сервіс про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення державної податкової у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області від 26.07.2016 № НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є субєктом владних повноважень, задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Таун Сервіс" у сумі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Таун Сервіс до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення державної податкової у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області від 26.07.2016 № НОМЕР_1.

Стягнути з державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, ) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Таун Сервіс" (93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Богдана Ліщини, 13, ) у сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 24 жовтня 2016 року.

Суддя ОСОБА_5