Справа № 464/6160/16-а,2-а/464/287/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 р. № 876/6747/16
ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 31 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС про визнання протиправною і скасування постанови,

встановив:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС, в якому просила визнати протиправною і скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 2527/20910/16 від 20.07.2016 року.

Провадження у даній адміністративній справі відкрито ухвалою судді Сихівського районного суду міста Львова від 08.08.2016 року і призначено судове засідання на 31.08.2016 року.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 31.08.2016 р. позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду, на підставі статей 99, 100 КАС України, у звязку із пропуском строку звернення до адміністративного суду та відсутністю поважних причин пропуску такого строку.

З цією ухвалою суду від 31.08.2016 р. не погодилась позивач та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду є незаконною і упередженою, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що строк звернення до адміністративного суду із даним позовом не пропущено, оскільки такий строк становить 1 місяць згідно ч.5 ст.99 КАС України. Також апелянт вказує, що судом першої інстанції проігноровано наведені позивачем причини щодо неможливості раніше звернутись до суду в звязку із значною зайнятістю позивача на роботі та відсутністю необхідних юридичних знань. Зазначає апелянт, що суд першої інстанції неповною мірою зясував обставини справи і надав відповідачу переваги в реалізації процесуальних прав та обовязків.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 31.08.2016 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи та змісту адміністративного позову видно, що позивач ОСОБА_2 у заявленому адміністративному позові оскаржує постанову відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 2527/20910/16 від 20.07.2016 року, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.470 ч.3 МК України, і притягнено до адміністративної відповідальності у виді 8500 грн. штрафу.

Відповідно до ст.529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Аналіз наведених вище норм законодавства зумовлює висновок про те, що суд першої інстанції до якого подано відповідний адміністративний позов зобовязаний зясувати питання про те, яким є строк звернення до суду із цим позовом, чи дотримано позивачем строку звернення до суду, яким є період пропущеного строку звернення до суду (якщо такий строк дійсно пропущено), чи є підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Однак, у розглядуваній адміністративній справі при винесенні постанови від 31.08.2016 року, суд першої інстанції вказаних вище вимог законодавства не дотримав.

Так, судом першої інстанції не враховано, що в матеріалах адміністративної справи немає належних даних (як то письмові докази, поштові чи інші повідомлення, розписки, відмітки, квитанції, тощо) про те, коли саме позивач ОСОБА_2 отримала копію оскарженої постанови ОСОБА_1 митниці від 20.07.2016 року, а отже коли дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, встановлення дати отримання позивачем копії оскарженої постанови ОСОБА_1 митниці від 20.07.2016 року лише на підставі пояснень самого позивача, яка змінювала в цій частині свої пояснення, є необгрунтованим.

В такій ситуації, та з врахуванням обовязку відповідача ОСОБА_1 митниці як субєкта владних повноважень вручити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто позивачу, копію постанови від 20.07.2016 року, обовязок доказування дати такого вручення лежить на відповідачу.

У випадку відсутності належних даних про дату отримання позивачем копії оскарженої постанови від 20.07.2016 року, являється необґрунтованим і передчасним висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустила строк на оскарження до адміністративного суду цієї постанови ОСОБА_1 митниці.

Одночасно, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 митниця не виконала свого обовязку щодо розяснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто позивачу, строку і порядку оскарження постанови від 20.07.2016 року, оскільки ні в цій оскарженій постанові, ні в інший спосіб відповідачем не зазначено такого порядку і строку.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції від 31.08.2016 р., яка винесена за результатами неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушеннями норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 31 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці ДФС про визнання протиправною і скасування постанови скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Л.Я. Гудим

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 21.10.2016 року.