Справа № 826/1338/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 вересня 2016 року № 826/1338/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаДержавного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Привалової Євгенії Євгенівни ПАТ "АБ "Південний"
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Привалової Євгенії Євгенівни (надалі - відповідач), третя особа - ПАТ «АБ «Південний», в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Привалової Євгенії Євгенівни про скасування, індексний номер 17399096 від 21.11.2014р.

Під час розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в первинній та уточненій позовних заявах.

Представник відповідача проти позову заперечила, про що надала відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи, в яких просила суд в позові відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

Представник третьої особи проти позову заперечив, підтримуючи при цьому правову позиція відповідача.

Ухвалою суду від 01.06.2016 відмовлено Державному реєстратору прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Приваловій Є.Є. в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст.128 КАС України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2005 між позивачем (покупець) та ОСОБА_3 (продавець) укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири АДРЕСА_1).

20.09.2006 між зазначеними сторонами укладена угода про розірвання договору купівлі-продажу, згідно умов якої ОСОБА_3 передано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а кошти, сплачені ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири в розмірі 307580 грн., повинні бути повернуті ОСОБА_1

У подальшому, ОСОБА_3 виступив поручителем за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ Акціонерний банк «Південний».

13 лютого 2009 року нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, передано ОСОБА_3 в іпотеку ПАТ Акціонерний банк «Південний» по Договору іпотеки.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2010 року по справі № 2-1700-2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання угоди та визнання права власності, позов задоволено: угоду про розірвання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладену 20.09.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - розірвано. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

07.10.2010 право приватної власності на спірне нерухоме майно зареєстровано КП Київське міське БТІ за ОСОБА_1

Рішенням Апеляційного суду м. Києві від 15 листопада 2011 року по справі № 22-9750/2011 за апеляційною скаргою ПАТ «АБ «Південний» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання угоди та визнання права власності, апеляційну скаргу було задоволено: рішення суду першої інстанції скасовано, відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_3 про розірвання угоди та визнання права власності.

У подальшому, ПАТ Акціонерний банк «Південний2 звернулось до Державного реєстратора із заявою про скасування права власності позивача на спірне нерухоме майно.

Спірним рішенням відповідача від 21.11.2014 № 17399096 скасовано право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1.

Крім того, 21.11.2014 запис про право власності на зазначене нерухоме майно ОСОБА_1 в реєстрі прав на нерухоме майно погашено. Як підстава для проведення реєстраційної дії Державним реєстратором зазначено «Рішення Апеляційного суду м. Києва у справі № 22-9750/2011 від 15.11.2011».

Не погоджуючись з правомірністю оскаржуваного рішення, позивач посилається на те, що: 1) заява про скасування, подана представником ПАТ АБ «Південний», не відповідає вимогам Порядку № 3502/5 від 12.12.2011 p.; 2) заяву про скасування подано неналежною особою; 3) спірне рішення за формою не відповідає вимогам, встановленим Наказом Міністерства юстиції України № 3601/5 від 26.12.2011 р.; 4) відсутні підстави для прийняття спірного рішення.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Процедуру ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) визначає Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Порядку № 1141 ведення Державного реєстру прав передбачає внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), скасування записів Державного реєстру прав.

За нормами пункту 29 Порядку № 1141 у випадках, передбачених законодавством, державний реєстратор вносить до записів Державного реєстру прав відомості про перенесення записів про нерухоме майно, про право власності та суб'єкта цього права, про інші речові права та суб'єкта цих прав, про обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав із розділів, які закриваються, або спеціального розділу Державного реєстру прав, інформаційних систем, у яких до 01.01.2013 відповідно до законодавства здійснювалася державна реєстрація прав (далі - інформаційна система).

Відповідно до пункту 41 Порядку № 1141 Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 01.01.2013 відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 30 Порядку № 1141 після перенесення запису з розділу або із спеціального розділу Державного реєстру прав до розділу Державного реєстру прав державний реєстратор робить у відповідному записі у розділі або спеціальному розділі Державного реєстру прав відмітку про погашення запису.

Судом встановлено, що 07.10.2010, тобто до 01.01.2013, право приватної власності на спірне нерухоме майно (квартиру АДРЕСА_1) зареєстровано КП Київське міське БТІ за ОСОБА_1

З аналізу чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства убачається, що за наявності підстав для скасування державної реєстрації прав, проведеної до 01.01.2013 відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, державний реєстратор спочатку переносить відповідний запис про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а вже потім вносить до реєстру запис про скасування державної реєстрації прав.

В той же час, механізм проведення державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна, відомості про який містяться в інформаційних системах, що діяли до 01.01.2013, врегульовано розділом Порядку № 868 від 17.10.2013 під назвою «Використання реєстраційних даних Реєстру прав власності на рухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна».

Відповідно до підпункту 3 пункту 96 Порядку № 868 під час проведення державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна у зв'язку з його знищенням або у зв'язку з відмовою від права власності за відсутності державної реєстрації права власності на такий об'єкт у Державному реєстрі прав державний реєстратор відкриває розділ зазначеного Реєстру, переносить до нього відомості про таке право власності, наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та/або Державного реєстру обтяжень рухомого майна, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення права власності вносить запис про припинення такого права власності та інших речових прав чи обтяжень, перенесених до відкритого розділу Державного реєстру прав.

З належним чином завіреної копії матеріалів реєстраційної справи № 0, яка наявна в матеріалах справи, вбачається, що заявником - ПАТ Акціонерний банк «Південний» разом із заявою про скасування державної реєстрації права власності надано рішення Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2011 по справі № 22-9750/2011, яким рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2010 про визнання права власності за позивачем скасовано та у задоволенні позові відмовлено.

Таким чином, державному реєстратору було надано судове рішення, що набрало законної сили, яке є підставою для припинення права власності позивача на об'єкт нерухомого майна.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність рішення № 17399069 від 21.11.2014.

Посилання позивача на те, що заява про скасування, подана представником ПАТ АБ «Південний», не відповідає вимогам Порядку № 3502/5 від 12.12.2011 p., а спірне рішення за формою не відповідає вимогам, встановленим Наказом Міністерства юстиції України № 3601/5 від 26.12.2011 р.; судом відхиляються, адже певні недоліки в оформленні самої по собі заяви та рішення не є підставою для скасування рішення № 17399069 від 21.11.2014.

Щодо доводів позивача про подання заяви неналежною особою, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 7 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 35 Порядку зазначено, що під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Згідно інформаційної довідки, яка міститься в матеріалах реєстраційної справи, об'єкт нерухомого майна - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (щодо якої припинено право власності за позивачем) перебував в іпотеці, а іпотекодержателем був АБ «Південний». Відповідно, АБ «Південний» є стороною договору іпотеки, у якої виникло право на стягнення предмета іпотеки, внаслідок чого доводи позивача в цій частині також є необґрунтованими.

За правилами частини 1 статті 9, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.Б. Федорчук