Справа № 184/1740/16-а
Суддя: Гаєвий О. В.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/1740/16-а
Номер провадження 2-а/184/40/16
П О С Т А Н О В А

24.10.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді: Гаєвого О.В., за участю секретаря: Поліщук О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти дорожньо-патрульної служби при ГУНП в Кіровоградській області Богатир Миколи Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом обґрунтування якого вказав про те, що 17.09.2016 року в 23 години 30 хвилин він керуючи своїм автомобілем НОМЕР_1 з двоосним причетом, приблизився до регульованого світлофором перехрестя з м. Кіровоград на Умань, на якому був включений «зелений сигнал» без цифрового табло. При зеленому сигналі він проїхав світлофор та виїхав на перехрестя, де почав здійснювати маневр в своєму напрямку. Коли його транспортний засіб фактично завершував проїзд перехрестя на світлофорі, з зустрічної смуги включився жовтий сигнал світлофора, однак по правилам дорожнього руху він був зобов'язаний покинути границі перехрестя, а водії інших транспортних засобів не мали права чинити йому в цьому будь-які перешкоди, що передбачено п. 16.8 ПДР України.

Однак, незважаючи на це, коли позивач ОСОБА_1 завершив маневр та проїхав деяку відстань, відповідач - інспектор роти дорожньо-патрульної служби при ГУНП в Кіровоградській області Богатир Микола Анатолійович, його зупинив, склав і вручив Постанову серії ПС2 № 769252, в якій було безпідставно зазначено, що нібито транспортний засіб, яким він керував, здійснив проїзд регульованого перехрестя на заборонений сигнал світлофора (жовтий), тобто він порушив п.8.7.3(г) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак це не відповідає дійсності і будь-яких доказів цього немає. В постанові безпідставно зазначено, що він порушив підпункт ґ) п. 8.7.3 ПДР України, так як цей пункт лише роз'яснює поняття сигналів світлофора, а порядок проїзду перехресть зазначений в розділі ПРОЇЗД ПЕРЕХРЕСТЬ, а саме в п. 16.8 ПДР України.

Позивач вважає, що винесена постанова є незаконно, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

По-перше, відповідач вручив йому постанову неіснуючого підрозділу, а саме «Кіровоградської роти дорожнього патрульної служби Державної автомобільної інспекції при УМВС України в Кіровоградській області», про що свідчить і печатка на бланку постанови. Ці бланки постанов ще рік тому скасовані наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, яким затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Згідно пунктів 1-2 розділу IV, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Згідно п. 5 вище вказаного розділу Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХНІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Однак постанова Відповідача не відповідає вимогам вище вказаної статті та вимогам інструкції.

По-друге, згідно п.9 Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Однак ніякого розгляду справи не відбулось, а йому просто було вручено копію постанови неіснуючого підрозділу ДАІ, чим порушено всі його права, передбачені КУпАП, в тому числі і зазначені в бланку Постанови, затвердженої наказом та Інструкцією МВС України.

По-третє, відповідач не надав йому будь-яких доказів, на підставі яких він відносно ОСОБА_1 виніс постанову. Ці докази не зазначені і в оскаржуваній постанові.

По-четверте, відповідач в постанові взагалі не вказав диспозицію ч. 2 ст. 126 КУпАП. Замість «Порушення правил проїзду перехресть» безпідставно вказав не існуючу диспозицію, «здійснив проїзд регульованого перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора».

По-п'яте, в постанові відповідач безпідставно зазначив, що позивач порушив підпункт ґ) п. 8.7.3 ПДР України, але цей пункт лише роз'яснює поняття сигналів світлофора, а порядок проїзду перехресть зазначений в розділі ПРОЇЗД ПЕРЕХРЕСТЬ, а саме в п. 16.8 ПДР України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, письмово просили розглядати справу без їх участі на підставі доказів наявних у матеріалах справи, заявлений позов підтримали повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмове заперечення проти позову позивача, в якому просить розглянути справу в його відсутності в зв'язку із зайнятістю по службі, відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, а постанову про адміністративне правопорушення залишити без змін. Пояснив, що позов ОСОБА_1 вважає незаконним та необґрунтованим з наступних підстав. На сьогодні межі компетенції працівників підрозділів ДАІ, як складової частини МВС України, визначені законодавчими та нормативно - правовими актами, зокрема: - статтею 11 ЗУ "Про міліцію" (введений в дію постановою Верховної Ради України від 25 грудня 1990 року N 583-ХІІ); - статтями 52 та 52-1 Закону України "Про дорожній рух"; - статтею 6 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" (введений в дію постановою Верховної Ради України від 18 лютого 1992 року N 2136-ХІІ); - Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП); - розділом 5 Положення про Державну автомобільну інспекцію МВС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2009 за № 576/16592. Вважають, що його дії по складанню протоколу про адміністративне правопорушення та під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, обґрунтовано, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення, своєчасно, (п. 3 ст. 2 КАСУ). У своїй заяві позивач вимагає визнати незаконною постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2№ 769252, яку він виніс 17.09.2016 року відносно ОСОБА_1, однак не надає жодних підтверджень (доказів) протиправності та незаконності його дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи відносно позивача та її розгляду. 3 приводу обставин скоєного позивачем 17.09.2016 року в порушення вимог п. 8.7.3г Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР), поясняє наступне. 17.09.2016 року позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_2 по автодорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка 703 км та здійснив проїзд перехрестя з а/д Кіровоград-Платоново на заборонений сигнал світлофора (жовтий). Враховуючи усі вищевикладені ним обставини справи, він вважає, що в діях ОСОБА_1 був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.122. Відповідно до положень пункту 21-1 статті 11 Закону України "Про міліцію" та роз'яснення позивачу суті скоєного ним правопорушення, відповідно до вимог статей 254 - 256 КУпАП він склав протокол про адміністративне правопорушення та надав копії постанови та протоколу позивачеві. У подальшому, згідно положень статей 222 та 276 КУпАП, ним прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного протоколу на місці вчинення правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ним розпочато та проведено відповідно до вимог статей 278-280 КупАП. За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача згідно положень статей 283 - 285 КУпАП винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Винесену постанову було негайно на місці розгляду справи та оголошено правопорушнику (позивачу). Він вважає, що винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною (законною), а її зміст не суперечить нормам законодавства. На момент винесення постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 з правопорушенням був згодний, а тому свідки не залучались.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 41 КАС України не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 17.09.2016 року інспектором роти дорожньо-патрульної служби при ГУНП в Кіровоградській області було винесено постанову ПС2 №769252, відповідно до якої на громадянина ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., за скоєння правопорушення передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, а саме: за здійснення проїзду регульованого перехрестя на заборонений сигнал світлофора (жовтий), чим порушено п. 8.7.3 (г) ПДР України.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з Додатком 5 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, затверджена форма та бланк «Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі».

Однак, як вбачається з Постанови серії ПС2 №769252 від 17 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення», вона не відповідає затвердженій Інструкцією формі «Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі».

Таким чином, оскільки на час винесення Постанови серії ПС2 №769252 від 17 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, набрав чинності та діяв новий порядок з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, яким затверджена інша обов'язкова форма постанови, яку має право виносити посадова особа Управління патрульної поліції при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконливого висновку, що оскаржувана Постанови серії ПС2 №769252 від 17 вересня 2016 року винесена з порушенням порядку встановленого законом, оскільки не відповідає затвердженій формі.

Окрім того, слід звернути увагу на слідуючи вимоги діючого законодавства України.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне порушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються як протоколом про адміністративне правопорушення, так і поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи повинно бути з'ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії. Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у суді.

Оскільки інспектором ДПС не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме водій ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення, а відповідно до ст. 71 КУпАП в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а тому постанова інспектора роти дорожньо-патрульної служби при ГУНП в Кіровоградській області Богатир Миколи Анатолійовича серії ПС2 №458340 від 17 вересня 2016 року підлягає скасуванню.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, висловлені ним в письмових запереченнях, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтверджені і спростовуються стабільними доводами позивача та його представника, наданими ними письмовими доказами і матеріалами справи в їх сукупності.

У зв'язку з тим, що будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 10-12, 159-163, 167, 1712 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти дорожньо-патрульної служби при ГУНП в Кіровоградській області Богатир Миколи Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти дорожньо-патрульної служби при ГУНП в Кіровоградській області Богатир Миколи Анатолійовича серія ПС2 №769252 від 17 вересня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП та закрити щодо нього провадження по даній справі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її отримання, відповідно до ч.2 ст.186 КАС України.

Суддя Орджонікідзевського міського суду О. В. Гаєвий