Справа № 2а/0570/4077/2011
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року справа №2а/0570/4077/2011

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Сухарька М.Г., Ястребової Л.В.,

секретар судового засідання Терзі Д.А.,

за участю представника ОСОБА_3,

представника відповідача Балдитнюка М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року справі № 2а/0570/4077/2011 за позовом ОСОБА_5 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецької області, Відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, треті особи: Відділ опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації міста Маріуполя Донецької області, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", ОСОБА_6 про визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з урахування уточнених позовних вимог, просив: визнати недійсними (незаконними) дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції щодо неповідомлення про передачу виконавчого провадження відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, чим порушено вимоги статті 20-1 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати незаконними дії відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області щодо прийняття до виконання виконавчого провадження; визнати незаконними дії відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області щодо продажу квартири АДРЕСА_1 без дозволу органів опіки та піклування у порушення вимог частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»; визнати незаконною бездіяльність відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області щодо неповідомлення про проведення публічних торгів по продажу квартири; визнати незаконними дії відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області по продажу квартири нижче її реальної вартості; визнати недійсним акт проведення прилюдних торгів від 17 вересня 2010 року по продажу квартири у зв'язку з порушенням вимог законодавства; визнати недійсним свідоцтво від 28 вересня 2010 року про придбання на торгах квартири як таке що видано на підставі незаконного акту від 17 вересня 2010 року.

04 травня 2011 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просив визнати незаконними дії відділу виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області при складенні акту опису та арешту майна від 22 березня 2010 року, визнати недійсним даний акт. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2011 року у прийнятті уточнень позовної заяви відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2011 року провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним свідоцтва від 28 вересня 2010 року про придбання на торгах квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_6 закрито у зв'язку з тим, що справу в цій частині не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що квартира АДРЕСА_1 продана на прилюдних торгах, чим порушено його права як власника. Також при відчуженні майна порушено вимоги Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", оскільки у квартирі був зареєстрований неповнолітній, а попереднього дозволу органів опіки та піклування не було отримано, продаж здійснено за заниженою вартістю квартири, власник не був повідомлений про передачу виконавчого провадження до іншої виконавчої служби та не повідомлений про проведення прилюдних торгів внаслідок чого був позбавлений можливості участі у торгах та права викупу квартири.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що при відчуженні майна порушено вимоги Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", оскільки у квартирі був зареєстрований неповнолітній, а попереднього дозволу органів опіки та піклування не було отримано, власник не був повідомлений про передачу виконавчого провадження до іншої виконавчої служби та не повідомлений про проведення прилюдних торгів внаслідок чого був позбавлений можливості участі у торгах та права викупу квартири.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, який в судовому наполягав на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 2006 року на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. 15 червня 2006 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит» укладено іпотечний договір, відповідно до якого у якості забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № 128руп-06-06 від 15 червня 2006 року, передана належна позивачу на праві власності квартира.

Відповідно до п. 7.1.10 даного договору іпотекодавець зобов'язаний не реєструвати (прописувати) в квартирі, що є предметом іпотеки, будь-яких осіб без дозволу Іпотекодержателя (том І а.с.150-154).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 кредитних обов'язків, приватним нотаріусом Тупицькою Ю.Ю. 10.12.2008 здійснено виконавчий напис з пропозицією звернути стягнення на майно - квартиру позивача у рахунок погашення суми нарахованої, але не погашеної пені загальної суми заборгованості, нарахованих, але не погашених процентів, нарахованої, але не погашеної щомісячної комісії за період з 11.05.2008 по 10.12.2008 на суму 176 458,21 грн.

Постановами державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 21 січня 2009 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса та накладено арешт на майно (квартиру), яка належала ОСОБА_5

Постановою заступника начальника - начальника першого відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 06 травня 2009 року у зв'язку з великою завантаженістю, що ускладнює примусове виконання рішення та з метою надання практичної допомоги, виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 1534 передано до підрозділу примусового виконання рішень першого відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області та постановою головного державного виконавця від 12 травня 2009 року прийнято до виконання.

Частиною третьою статті 20-1 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в установленому Міністерством юстиції України порядку на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України або підрозділу примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції можуть передаватися інші виконавчі провадження, що знаходяться на виконанні в органах державної виконавчої служби. Про прийняття до виконання виконавчого провадження або передачу виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого виноситься вмотивована постанова, з якою ознайомлюються сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час передачі виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Зазначена норма кореспондується з положеннями Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого, затвердженого наказом Мін'юсту України від 17.05.2004 № 38/5 (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 2.2 Порядку посадова особа про передачу матеріалів виконавчого провадження виносить вмотивовану постанову. У постанові зазначаються обставини, які обумовили передачу виконавчого провадження, визначаються особи, на яких покладаються обов'язки щодо передачі та прийняття матеріалів виконавчого провадження, встановлюються спосіб та строки передачі.

При цьому, пунктом 2.3 встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти (передати) матеріали виконавчого провадження у спосіб та строки, зазначені в постанові.

Пунктом 4 Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого передбачено підстави для передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого або виконавчої групи.

Як підтверджується матеріалами справи, постанови про передачу виконавчого провадження та про прийняття до виконання виконавчого провадження направлені Відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області на адресу позивача для відома супровідним листом від 12.05.2009 №2/1146-9П (том І а.с.118), про що здійснено відповідний запис в журналі реєстрації вихідної кореспонденції (том І а.с.172-173).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії відповідачів щодо передачі та прийняття до виконання виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 1534 є правомірними та такими, що відповідають вимогам статті 20-1 Закону України "Про виконавче провадження" та Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого.

Що стосується вимог про визнання незаконними дії відповідача 2 щодо продажу квартири позивача, яка розташована в АДРЕСА_1, без згоди опікунської ради в порушення ч. 4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" №2623-4 від 02.06.2005, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" від 02.06.2005 №2623 для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Як вбачається з довідки про склад сім'ї за лицевим розрахунком № 97, квартиронаймачем за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 до складу сім'ї якого входили з 08.07.2006 ОСОБА_5 квартиронаймач, з 04.07.2006 ОСОБА_9 - дружина, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 08.07.2006 ОСОБА_10 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 12.12.2008 ОСОБА_11 - онук, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виконавчий напис приватним нотаріусом Тупицькою Ю.Ю. здійснений 10.12.2008 року, як встановлено судом першої інстанції на момент здійснення виконавчого напису та реалізації квартири за зазначеною адресою, неповнолітній ОСОБА_11 не був зареєстрований.

Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції підтверджено показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, що у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживав, ані позивач, ані його дружина, ані дочка, ані неповнолітній ОСОБА_11 До того ж, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стверджували, що квартира АДРЕСА_1 не була придатна до проживання.

Разом із тим, представником відповідача 2 надано до суду звіт фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 про оцінку вартості квартири АДРЕСА_1, від 11.10.2010. На сторінці 19 даного звіту ілюстровані фотографії даної квартири, з яких вбачається, що в квартирі ніхто проживати не може, оскільки вона непридатна для проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Виконавчі дії, в розумінні цієї норми, не є правочином, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, у відповідності до статей 52, 61, 62, 62-1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на момент спірних правовідносин), з яких слідує, що примусова реалізація предмета іпотеки за рішенням суду (виконавчим написом) з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду (виконавчого напису), а отже, згода органу опіки та піклування на реалізацію квартир з аукціону в процесі виконання рішення суду (виконавчого напису) не потрібна.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками ухвали Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.09.2010 (у справі №6-7615св10).

Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" та іншими нормативно-правовими актами не передбачалося на час виникнення спірних правовідносин отримання згоди органу опіки та піклування при здійсненні виконавчого провадження, оскільки примусова реалізація предмета іпотеки за виконавчим написом з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням виконавчого напису. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо доводів апелянта про недійсність акту опису та арешту майна від 22.03.2010 у зв'язку з тим, що зазначений акт не міг бути складений у квартирі позивача, оскільки ключі від зазначеної квартири знаходились тільки у сім'ї позивача, так як в даний період проживала сім'я ОСОБА_9, суд зазначає таке.

В матеріалах справи міститься акт опису й арешту майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, від 22.03.2010 серії АА №530269.

Представник відповідача 2 пояснював, що в зазначеній квартирі ніхто 22.03.2010 не проживав та не знаходився, на вимогу державного виконавця вхідні двері квартири ніхто не відкрив, тому двері були зламані, після чого державним виконавцем був проведений опис й арешт даної квартири.

Зазначений акт опису й арешту майна від 22.03.2010 серії АА №530269 був складений державним виконавцем Буханцовим О.В, у присутності стягувача ОСОБА_14 та понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (том І а.с.114-115).

Що стосується вимоги про визнання незаконними дії відповідача 2 щодо неповідомлення позивача про проведення публічних торгів по продажу квартири позивача, яка розташована в АДРЕСА_1, чим були порушені п. 3.11 Положення про прилюдні торги, внаслідок чого позивач не скористався своїм правом участі в торгах і купівлі квартири, приймаючи участь в торгах безкоштовно відповідно до п. 3.17 Положення про прилюдні торги, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах.

Порядок реалізації майна, зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України, а іншого майна - Кабінетом Міністрів України.

Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 745/4038.

02.06.2010 між відповідачем 2 та Донецькою філією приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" був укладений договір №17/429/10/і про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, відповідно до п. 1.3 якого на прилюдні торги була передана квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що є власністю ОСОБА_5

Відповідно до п. 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Відповідно до п.2.5.3 вищезазначеного договору саме на спеціалізовану організацію було покладено обов'язок щодо письмового повідомлення відділу, іпотекодавця (позивача по справі), іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом поряду права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Отже, обов'язок щодо письмового повідомлення боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів відповідно до законодавства України покладений на спеціалізовану організацію, а не на державного виконавця.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідне повідомлення направлено Донецькою філією приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" на адресу позивача листом від 04.06.2010 №17-06/318 (том І а.с.78).

Отже, суд дійшов вірного висновку, що відповідачем 2 та Донецькою філією приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" дотримані приписи п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Стосовно отримання зазначених відомостей позивачем (боржником у виконавчому провадженні), суд зазначає наступне.

Відомостей про отримання ОСОБА_5 зазначеного повідомлення до суду не надано.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні зазначив, що надати інформацію щодо підтвердження направлення процесуальних документів позивачу та надати відповідні докази не має можливості, оскільки всі архівні виконавчі провадження та журнали вихідної кореспонденції залишені на тимчасово окупованій території у м. Донецьку.

Верховний Суд України у постанові від 18.11.2015 у справі №6-1884цс15 зазначив, що за змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання недійсними прилюдних торгів.

Також, Верховний Суд України у своїй постанові від 16.03.2016 у справі №6-323цс16 виклав наступну правову позицію.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої, третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положення Закону України "Про іпотеку" застосовуються до зобов'язань, виконання яких забезпечене іпотечним майном. До інших зобов'язань, які не забезпечені іпотекою, застосовується Закон України "Про виконавче провадження" й Тимчасове положення.

Крім того, за змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України "Про виконавче провадження" дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України "Про іпотеку".

З огляду на вищевикладене, з урахуванням висновків Верховного Суду України у своїх постановах від 16.03.2016 у справі №6-323цс16 та від 18.11.2015 у справі №6-1884цс15, суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року справі № 2а/0570/4077/2011 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року справі № 2а/0570/4077/2011 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 25 жовтня 2016 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді М.Г. Сухарьок

Л.В. Ястребова