Справа № 461/11571/15-а
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 р. Справа № 876/6760/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Матковської З.М., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: ОСОБА_2

та пред. третіх осіб: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівського міського голови ОСОБА_4 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 16 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Львівського міського голови ОСОБА_4 про визнання незаконним дій міського голови Львівської міської ради ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А:

17.11.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконними дій міського голови Львівської міської ради ОСОБА_4 та скасування зауваження №1104/вих.1362 від 02.10.2015 року про зупинення дії ухвали Львівської міської ради від 30.09.2015 року «Про затвердження гр.гр. ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Я. Ярославенка, 11-а, 15».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач при оформленні оскаржуваного зауваження діяв всупереч норм Конституції України, Земельного Кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні та Регламенту Львівської міської ради.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 16 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконними дії міського голови Львівської міської ради ОСОБА_4 та скасувати зауваження № 1104/вих.1362 від 02.10.2015 року про зупинення дії ухвали Львівської міської ради від 30.09.2015 року «Про затвердження гр.гр. ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Я. Ярославенка, 11-а, 15»

Відповідач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом неправомірно позбавлено Львівського міського голови, виключного права, щодо вирішення питання про зупинення ухвали Львівської міської ради. Вирішувати питання про зупинення ухвали міської ради та з яких підстав - це виключне право міського голови. Крім того, судом не зазначено, в чому полягає бездіяльність Львівського міського голови. Необгрунтовано відхилено п.1 зауважень Львівського міського голови, а саме те, що не потрібно письмової нотаріально засвідченої згоди землекористувача на вилучення. Судом не взято до уваги, що площа земельної ділянки становить 0,1545га, що значно перевищує площу, необхідну для будівництва та обслуговування житлового будинку.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта ОСОБА_2 надала пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_1 та представник третьої особи ОСОБА_3 у ході апеляційного розгляду надали пояснення та просять відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено законності та обґрунтованості оскаржуваних зауважень №1104/вих.-1362 від 02.10.2015р. про зупинення дії ухвали Львівської міської ради від 30.09.2015 року «Про затвердження гр. гр. ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Я. Ярославенка, 11-а, 15». Зауваження міського голови Львівської міської ради ОСОБА_4 №1104/вих.-1362 від 02.10.2015р. про зупинення дії ухвали Львівської міської ради «Про затвердження гр. гр. ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Я. Ярославенка, 11-а, 15» не ґрунтуються на вимогах ст.19 Конституції України та ст. 2 КАС України, суперечать ст.123 Земельному кодексу України, п.4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.3 ст. 62 Регламенту Львівської міської ради, затвердженого ухвалою №304 від 31.03.2011року, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8, у відповідності до договорів купівлі-продажу, належить по 1/2 частки гаража, який знаходиться на вул. Ярославенка, 15 у м. Львові, позначений за планом літерою «Б».

Крім цього, у відповідності до договорів купівлі-продажу,ОСОБА_8 належить 3/5, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить по 1/3 частки нежитлового приміщення готовністю 22%, яке знаходиться на вул. Ярославенка, 11-а у м. Львові та позначено за планом літерою «Б-1».

Для задоволення своїх життєвих потреб, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішили спільно отримати в оренду, для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельну ділянку на якій знаходяться зазначені обєкти нерухомого майна.

Ухвалою 21 сесії 6-го скликання № 4862 від 19.06.2015 року позивачу, а також третім особам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Я. Ярославенка, 11-а, 15 у м. Львові.

Розроблений у відповідності до ухвали Львівської міської ради № 4862 від 19.06.2015 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку погоджено управлінням архітектури Львівської міської ради та видано містобудівельні обмеження та сервітути щодо користування земельною ділянкою за №2401-3вих-1567 від 20.08.2015 року, а також, у відповідності до вимог ч.1 ст.186-1 Земельного кодексу України погоджено висновком Відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області від 25.08.2015 року.

30.09.2015 року Львівською міською радою прийнято ухвалу «Про затвердження гр. гр. ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Я. Ярославенка, 11-а, 15».

Згідно цієї ухвали затверджено ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1545 га на вул. Я. Ярославенка, 11-а/15 в оренду терміном на 10 років для будівництва та обслуговування житлового будинку, перевівши із земель, що не надані у власність або користування та земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення до земель житлової та громадської забудови.

02.10.2015 року міський голова Львівської міської ради ОСОБА_4 вносить зауваження № 1104/вих.-1362 до ухвали ЛМР від 30.10.2015 року «Про затвердження гр.гр. ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Я. Ярославенка, 11-а, 15», та зупиняє дію цієї ухвали, при цьому, керуючись пунктом 4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.62 Регламенту Львівської міської ради, ст.35 ЗК України.

У зазначених зауваженнях міський голова Львівської міської ради ОСОБА_4 посилається нате, що у документах, що стали основою для підготовки ухвали відсутня письмова нотаріально засвідчена згода на вилучення земельної ділянки від МПВТ «Ігал», яке, згідно довідки Відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області від 15.12.2014 року № 40/01-14/6734, використовує земельну ділянку площею 0,1600 га на вул. Ярославенка, 11-а для обслуговування автостоянки, без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування.

Крім цього, вказує, що згідно ст. 121 Земельного кодексу громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва та обслуговування жилого будинку в містах не більше 0,10 гектара, тоді як ухвала на яку подається зауваження прийнята щодо погодження гр.гр. ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Ярославенка, 11-а, 15 площею 0,1545 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

А також зазначає, що згідно із ч.4 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. Як вбачається з листа управління архітектури від 31 січня 2015 року № 2401-107, відповідно до плану зонування території Сихівського району у м. Львові, дана земельна ділянка знаходиться у зоні Ж-1 (садибної забудови), а тому проект ухвали суперечить містобудівній документації.

Відповідно до ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що зауваження міського голови Львівської міської ради ОСОБА_4 №1104/вих.-1362 від 02.10.2015 року, є обґрунтованими.

Львівська міська рада ухвалою 9 сесії 6 скликання № 579а від 13.04.2000 року МПВТП «Ігал» залишено в тимчасовому довгостроковому користуванні терміном на 5 років на умовах оренди земельну ділянку площею 1600 кв.м. для обслуговування автостоянки на вул. Ярославенка, 11-а.

Однак, ухвалою 18 сесії 4 скликання № 3127 від 26.01.2006 року Львівська міська рада надала приватному підприємству «Ігал» дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,16 га на вул. Круглій взамін земельної ділянки на вул. Ярославенка, 11-а.

Ухвалою 18 сесії 4 скликання № 3335 від 23.02.2006 року затверджено проект відведення МПВТП «Ігал» в оренду на 10 років земельної ділянки на вул. Круглій у м. Львові.

Суд першої інстанції правильно зазначив, з чим погодилась колегія суддів, що вимога про наявність письмової нотаріально засвідченої згоди МПВТП «Ігал» на вилучення у них земельної ділянки розташованої на вул. Ярославенка, 11 є безпідставною, оскільки питання вилучення у МПВТП «Ігал» земельної ділянки на вул. Ярославенка, 11-а вирішено Львівською міською радою задовго до прийняття ухвали від 30.09.2015 року.

Безпідставним є посилання міського голови Львівської міської ради ОСОБА_4 на те, що ст. 121 Земельного кодексу України дозволяє безоплатну передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку площею не більше 0,10 га, оскільки прийнята на пленарному засіданні Львівської міської ради ухвала від 30.09.2015 року передбачає передачу гр..гр. ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельної ділянки не у власність, а у оплатну оренду, що регламентується не ст. 121 Земельного кодексу України, а ст. 124 Земельного кодексу України. При цьому, Закон не обмежує право громадян на отримання земельної ділянки визначеною площею.

Крім цього, як вбачається зі змісту зауважень міського голови Львівської міської ради ОСОБА_4 №1104/вих.-1362 від 02.10.2015 року, міський голова ОСОБА_4 вказує на те, що вимогам ст.121 Земельного кодексу України не відповідає ухвала прийнята щодо погодження гр.гр. ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Ярославенка, 11-а, 15 площею 0,1545 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (приймалася Львівською міською радою 19.06.2015 року), а не ухвала про від 30.09.2015 року про затвердження гр. гр. ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проекту землеустрою.

Не встановлено судом того, що ухвала від 30.09.2015 року суперечить ч.4 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою заборонено зміна цільового призначення земельної ділянки,яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Зупиненою Львівським міським головою ухвалою від 30.09.2015 року виділену у оренду гр. гр. ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку переведено із земель, що не надані у власність або користування та земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення до земель житлової та громадської забудови.

Так, пунктом 3.19 Державних будівельних норм 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» говорить, що район садибної забудови може бути сформований окремими житловими чи блокованими будинками з присадибними (приквартирними) ділянками з господарськими будівлями або без них. Забудова цих районів не повинна перевищувати 4-х поверхів. Поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови в залежності від розміру ділянок, умов інженерного обладнання, інсоляції будинків та територій, інших нормативних вимог, регіональних традицій.

Пунктом 2 розділу 1 «Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України №79 від 24.04.2015 року вказує, що індивідуальний (садибний) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, установлених законом, іншими нормативно-правовими актами, поверховість якої не повинна перевищувати чотирьох поверхів, призначена для постійного в ній проживання, яка складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень, і прибудова до неї.

Поняття індивідуальний (садибний) житловий будинок вживається і у ст.ст. 27, 34, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

А відтак, зона садибної забудови відноситься до території на якій правомірно можна будувати житлові будинки, а тому віднесення земельної ділянки на вул. Я. Ярославенка, 11-а, 15 до земель житлової та громадської забудови не суперечить знаходженню такої у зоні садибної забудови.

Відповідно до статей 11, 12 Земельного кодексу України повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частинами першою та другою статті 120 Земельного Кодексу України встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно із вимогами частини 4 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

У відповідності до ч.ч.2, 3 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ч.ч.3, 6, 13 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не доведено законності та обґрунтованості оскаржуваних зауважень №1104/вих.-1362 від 02.10.2015р. про зупинення дії ухвали Львівської міської ради від 30.09.2015 року «Про затвердження гр. гр. ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Я. Ярославенка, 11-а, 15».

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу Львівського міського голови ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м.Львова від 16 серпня 2016 року у справі №461/11571/15-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді З.М.Матковська

ОСОБА_9