Справа № 826/2230/16
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2230/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Тищенко Н.В., за участі представника позивача Цибікова О.О., представника відповідача Берегової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Власний захист" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2016 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Власний захист" до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкової вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И В :

15.02.2016 року Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Власний захист" (далі - ТОВ "Страхова компанія "Власний захист") звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ), в якому просило скасувати податкову вимогу відповідача від 07.10.2015р. № 10507-23 та рішення від 02.11.15 № 13720/10/26-56-16-05 про опис майна в податкову заставу; зобов'язати відповідача здійснити відображення в обліковій картці особового рахунку позивача в частині виправлення неправомірно нарахованої пені в розмірі 61 142,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що грошове зобов'язання в сумі 252 000 грн. було самостійно зменшено ТОВ «СК «Власний захист» шляхом подання відповідного уточнюючого розрахунку, внаслідок чого податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу є безпідставними, а нарахування пені за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання є необґрунтованим.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2016 р. у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, якою просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2016 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами, аналогічними позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до податкової вимоги Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 07.10.2015 р. № 10507-23 ТОВ «Страхова компанія «Власний захист» повідомлено про узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 252 000 грн.

Рішенням ДПІ від 02.11.15 № 13720/10/26-56-16-05 позивача повідомлено про опис майна у податкову заставу.

Підставою для прийняття зазначених рішень стало те, що позивачем при заповненні податкової декларації з податку на прибуток за 2014 р. допущено помилку у гр. 14, яка призвела до завищення податкового зобов'язання на суму 252 000 грн.

В подальшому, виявивши зазначену помилку, керуючись приписами ст.ст. 50, 102 ПК України, позивач скористався своїм правом та подав уточнений розрахунок 13.11.2015 p., в якому уточним раніше задекларовану суму зобов'язання по податку на прибуток шляхом її зменшення на 252 000 грн.

Так, у ТОВ «Страхова компанія «Власний захист» зменшилась сума зобов'язання, яка становила 252 грн., яку позивач сплатив платіжним дорученням від 13.11.2015 р. (а.с.22)

Актом звіряння розрахунків № 14628-20 від 09.12.2015 p. приведено у відповідність суму за основним платежем з податку на прибуток до вірного значення, а саме до 252 грн. та нарахував позивачу пеню в сумі 61 142,79 грн. (а.с.27)

Позивачем в позовній заяві зазначено, що ним отримано лист відповідача № 20625/10/26-56-16-05 від 29.12.2015 в якому повідомлялось про неможливість відкликання податкової вимоги № 10507-23 від 07.10.2015.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 56.1 статті 56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

З огляду до п.п.2.2 ст.2 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №576 від 10.10.2013р. податкова вимога формується, якщо платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем оскаржується податкову вимогу відповідача від 07.10.2015р. № 10507-23 та рішення від 02.11.15 № 13720/10/26-56-16-05 про опис майна в податкову заставу.

Проте, позивач уточнюючою декларацією з податку на прибуток від 19.06.2015 № фактично зменшив суму податкового зобов'язання у розмірі 252 000,00 грн., оскільки, сума податкового боргу (без врахування штрафної санкції та пені) погашена, податкову вимогу від 07.10.2015 № 10507-23 та і рішення ДПІ від 02.11.2015 № 13720/10/26-56-16-05 про опис майна в податкову заставу у відповідності до п.61.1 ПК України скасовані у зв'язку з погашенням податкового боргу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити відображення в обліковій картці особового рахунку позивача в частині виправлення неправомірно нарахованої пені в розмірі 61 142,79 грн., колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу нараховано пеню в розмірі 61142 грн. 79 коп.

З зазначених підстав відповідачем прийнято податкову вимогу від 21.01.2016 № 546-16, якою позивача повідомлено про те, що загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 20.01.2016 становить всього 61 142,79 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 0 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 61 142,79 грн.

Позивачем зазначена вимога не оскаржується, як в суд першої інстанції, так і апеляційний доказів про її скасування/відкликання позивачем не надано, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов'язання відповідача здійснити відображення в обліковій картці особового рахунку позивача в частині виправлення неправомірно нарахованої пені в розмірі 61 142,79 грн.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 24.10.2016 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Власний захист" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2016 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Власний захист" до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкової вимоги та рішення, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.