Справа № 802/1023/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1023/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача (Головного управління Національної поліції у Вінницькій області) - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, ОСОБА_5 комісії № 7 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про включення особи до списку осіб, які підлягають атестуванню, визнання дій щодо проведення атестування протиправними, визнання протиправними та скасування висновку (рішення) атестаційної комісії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та ОСОБА_5 комісії № 7 ГУ НП у Вінницькій області, в якому просив:

визнати протиправним рішення ГУ НП у Вінницькій області в частині включення підполковника поліції ОСОБА_4 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню;

визнати протиправними дії ГУ НП у Вінницькій області щодо проведення атестування ОСОБА_4;

визнати протиправним та скасувати висновок (рішення) ОСОБА_5 комісії №7 ГУ НП у Вінницькій області від 07.06.2016 року, зазначений у протоколі № 15.00006022.0036014 та в розділі ІV Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, який прийнятий стосовно підполковника поліції ОСОБА_4

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задоволити.

Представник відповідача 1 (Головного управління Національної поліції у Вінницькій області) в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідач 2 (ОСОБА_5 комісії № 7 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області) явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з жовтня 1996 року по листопад 2015 року ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ України, при цьому з грудня 2006 року по листопад 2015 року - на посаді керівника підрозділу, очолював Шаргородський районний відділ УМВС України у Вінницькій області.

В листопаді 2015 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 з (у зв'язку із переходом на роботу в інші міністерства та відомства) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС на підставі поданого ним рапорту.

07.11.2015 року на підставі поданої заяви про бажання проходити подальшу службу в органах поліції наказом начальника ГУНП у Вінницькій області № 2 о/с щодо особового складу позивача призначено на посаду заступника начальника Теплицького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

12.02.2016 року начальником ГУ НП у Вінницькій області прийнято наказ №146 Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яким зобовязано провести атестування поліцейських ГУ НП у Вінницькій області та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями, починаючи з 15 лютого 2016 року. Водночас, вказаним наказом створено атестаційні комісії ГУ НП у Вінницькій області №1-8 та наказано керівникам структурних та територіальних підрозділів ГУНП у Вінницькій області скласти списки поліцейських ГУНП та підпорядкованих підрозділів, які підлягають атестуванню.

Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 05.05.2016 року № 620 Про затвердження персонального складу атестаційних комісій ГУ НП у Вінницькій області затверджено персональні склади атестаційних комісій, в тому числі, ОСОБА_5 комісії №7.

За результатами атестування позивача ОСОБА_5 комісія № 7 прийняла рішення від 07.06.2016 року, зазначене у протоколі № 15.00006022.0036014 та в розділі ІV Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись з рішенням комісії, позивачем було подано апеляційну заяву, яка Апеляційною атестаційною комісією Північного регіону № 6 залишена без розгляду, що відображено у протоколі № 15.00006855.0036014 від 24.06.2016 року, у звязку з тим, що скаржником не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички.

В подальшому, вказаний вище висновок ОСОБА_5 комісії № 7 про невідповідність ОСОБА_4 займаній посаді, необхідність звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, був внесений до атестаційного листа, з яким позивача під підпис було ознайомлено 13.06.2016 року.

Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що доводи позивача є необгрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження в ході вивчення матеріалів справи та ухвалення оскаржуваного рішення.

Колегія суддів, переглядаючи висновки суду першої інстанції, дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Власне, Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з пунктом 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначених цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

З аналізу вказаних норм слідує, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Тобто, законодавцем визначено два випадки, незалежні один від одного, можливості прийняття працівників міліції на службу до поліції, а саме: 1) видання наказів про призначення за їх згодою; 2) проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Як слідує з наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 07.11.2015 року № 2 о/с щодо особового складу ОСОБА_4 призначено на посаду заступника начальника Теплицького відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з присвоєнням спеціального звання підполковник поліції.

В той же час, пунктом 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Тобто, в даному випадку, враховуючи те, що ОСОБА_4 прийнятий на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення на посаду, йому одночасно з виданням наказу про призначення присвоєно спеціальне звання - підполковник поліції.

З викладеного слідує, що позивач прийнятий на службу до поліції в порядку призначення, а не в порядку переатестування, а сам наказ, не допускає іншого тлумачення окрім призначення працівника міліції на службу до поліції, а тому питання про відповідність позивача вимогам до поліцейських було вирішено у момент видання наказу про прийняття на службу.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Наказом Міністра внутрішніх справ України № 1465 від 17.11.2015 року затверджена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських (далі - Інструкція).

Згідно з статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію" та пунктом 3 Інструкції атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, під час атестації перевіряється чи відповідають займаній посаді ділова кваліфікація, рівень знань і навичок, інші суспільно значущі якості поліцейського. Атестація повинна сприяти поліпшенню якісного складу поліцейських, їх ефективному використанню, росту професійної компетентності, підвищенню кваліфікації, посиленню організованості, відповідальності, дисциплінованості. Атестація має здійснюватися на засадах законності, об'єктивності, гласності, колегіальності, неупередженості.

Аналізом положень частини другої статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" підтверджується, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду. Крім того, атестування поліцейського проводиться в разі вирішення питання щодо звільнення поліцейського через службову невідповідність.

Як вбачається з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, позивач на вимогу керівництва зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі для переатестації. Відповідно до атестаційного листа підполковник поліції ОСОБА_4, за результатами атестування, отримав 26 балів із 60 можливих з тестування на загальні навички та 28 бали з 60 можливих по професійному тестуванні, що становить разом 54 бали..

Пунктом 15 розділу IV Інструкції встановлено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з пунктами 20-23 розділу IV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом, у якому зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

З протоколу атестаційної комісії № 7 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОП № 15.00006032.0036014 від 07.06.2016 року встановлено, що комісією одноголосно прийнято рішення про те, що ОСОБА_4 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Власне, приймаючи рішення стосовно атестованого працівника поліції, атестаційна комісія повинна прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням усіх визначених критеріїв.

Однак, як досліджено з рішення атестаційної комісії та атестаційного листа щодо висновку про те, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, атестаційною комісією не вказано з яких підстав комісія дійшла такого висновку та якими критеріями вона керувалась приймаючи таке рішення.

Згідно атестаційного листа, складеного т.в.о. начальника ГУНП у Вінницькій області щодо ОСОБА_4, останній займаній посаді відповідає, а його характеристика містить позитивні якості, з відображенням високих показників в роботі та володінням необхідними професійними якостями.

Згідно послужного списку ОСОБА_4, останній працював з жовтня 1996 року в органах внутрішніх справ України на різних посадах, за період служби в ОВС на Національній поліції України має 25 заохочувань. Має повну вищу освіту, закінчив Міжрегіональну академію управління персоналом в 2001 році, є депутатом Теплицької районної ради.

Таким чином, на обґрунтування прийнятого атестаційною комісією № 7 ГУНП у Вінницькій області рішення про те, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність відповідачами не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, оскільки рішення атестаційної комісії № 7 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, оформлене протоколом № 15.00006032.0036014 від 07.06.2016 року, про те, що ОСОБА_4 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність не ґрунтується на вимогах Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом міністра внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015 року, прийняте атестаційною комісією без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути вмотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб'єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень (ст.2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб'єкта владних повноважень має прийматися обгрунтовано, тобто у урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Критерій обґрунтованості рішення або дії вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи, які були детально досліджені колегією суддів, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, що саме призвело до прийняття рішення про службову невідповідність, відтак таке рішення не можна вважати правомірним та обґрунтованим.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, то судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Порушення вимог законодавства рішенням чи діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, відповідно до пояснень представника позивача скасуванню підлягає наказ від 12.02.2016 "Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП у Вінницькій області" в частині включення підполковника поліції ОСОБА_4 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню. Проте, даним наказом списки не затверджувались. Згідно змісту вказаного рішення наказано провести атестування поліцейських ГУНП у Вінницькій області та підпорядкованих підрозділів, атестаційними комісіями, починаючи з 15.02.2016; створити атестаційні комісії та погодити з керівництвом їх склад. Та вказано керівникам скласти списки поліцейських ГУНП та підпорядкованих підрозділів, які підлягають атестуванню.

Згідно пояснень представника відповідача1, списки керівником ГУНП У Вінницькій області не затверджувались. Доказів про зворотнє суду не надано.

З урахуванням викладеного, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки оскаржуваним наказом кандидатуру підполковника поліції ОСОБА_4 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, не вносилось.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про визнання протиправними дій ГУ Національної поліції у Вінницькій області щодо проведення атестації позивача, з огляду на те, що відповідно до п.2 розділу ІІ. п. 15, п. 16 розділу ІV Інструкції №1465 проведення атестування поліцейських та встановлення результатів атестації покладається не на ГУНП, а відноситься до повноважень атестаційних комісій.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування висновку (рішення) ОСОБА_5 комісії №7 ГУ НП у Вінницькій області від 07.06.2016, зазначений у протоколі № 15.00006022.0036014 та в розділі ІV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», який прийнятий стосовно підполковника поліції ОСОБА_4 В решті оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головне управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про включення особи до списку осіб, які підлягають атестуванню, визнання дій щодо проведення атестування протиправними, визнання протиправними та скасування висновку (рішення) атестаційної комісії скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування висновку (рішення) ОСОБА_5 комісії №7 ГУ НП у Вінницькій області від 07.06.2016, зазначений у протоколі № 15.00006022.0036014 та в розділі ІV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», який прийнятий стосовно підполковника поліції ОСОБА_4.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою визнати протиправним та скасувати висновок (рішення) ОСОБА_5 комісії №7 ГУ НП у Вінницькій області від 07.06.2016, зазначений у протоколі № 15.00006022.0036014 та в розділі ІV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», який прийнятий стосовно підполковника поліції ОСОБА_4

В решті постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати в сумі 799,32 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 жовтня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7