Справа № 817/1044/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2016 р.Р і в н е 817/1044/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "Спіріт Захід"
до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області
про визнання протиправною та скасування податкової вимоги
В С Т АН О В И В:

Приватне підприємство «Спіріт Захід» (далі - ПП «Спіріт Захід») звернулося до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №7788-17 від 04.07.2016 року.

У судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження (а.с.21). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачем у травні 2016 року добросовісно та в повному розмірі було сплачено акцизний податок за квітень та травень 2016 року. Зауважив, що попри таку сплату податковим органом в липні 2016 року було прийнято податкову вимогу на суму 18935 грн. Крім того, наголосив, що позивач звільнений від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків, зборів, платежів до бюджету, якщо таке сталося з вини банку. За таких обставин, вважає оскаржувану податкову вимогу необґрунтованою та протиправною, а отже, такою, що підлягає скасуванню. З таких підстав просив позов задовольнити.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.37) та письмові заперечення на позов (а.с.40-42). В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що податковий борг, на підставі наявності якого прийнято оскаржувану податкову вимогу, виник внаслідок самостійного нарахування платником податку акцизного податку. Стверджував, що згідно з обліковою карткою позивача ніяких платежів на суму вказаного податкового боргу не проводилося, а отже, на думку, відповідача вимога правомірна та обґрунтована. З таких підстав просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України у зв'язку з тим, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що 12.05.2016 року позивачем подано до Луцької ОДПІ декларацію акцизного податку за квітень 2016 року, у якій задекларовано суму податку, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 18935 грн.(а.с.31-36).

17.05.2016 року позивачем було перераховано акцизний податок за квітень, травень 2016 року згідно з платіжним дорученням №593 від 17.05.2016 року в сумі 38935 грн., через розрахунковий рахунок №0470 у ПАТ "ФІДОБАНК" (МФО 300175) (а.с.13).

Разом з тим, 04.07.2016 року Луцькою ОДПІ була прийнята податкова вимога №7788-17 на суму 18935 грн., у зв'язку з наявністю податкового боргу з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (а.с.4).

Не погодившись з вказаною податковою вимогою, ПП «Спіріт Захід» звернулося до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку податковій вимозі №7788-17 від 04.07.2016 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом, вважається сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За змістом ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до ст.232 Податкового кодексу України базовий податковий період для сплати акцизного податку відповідає календарному місяцю.

Платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених або переобладнаних на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

В силу вимог пп.222.1.1 п.222.1 ст.222 Податкового кодексу України суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Таким чином, останнім днем сплати акцизного податку за квітень 2016 року було 30.05.2016 року.

Судом встановлено, що 23.11.2015 року між ПАТ «ФІДОБАНК» (Банк) та ПП «Спіріт Захід» (Клієнт) було укладено Договір №0470 банківського рахунку, за умовами якого Банк відкриває поточний рахунок в національній валюті України (п.п.1.1 п.1 Договору).

Згідно з п.п.2.31 п.2 цього договору, Банк зобов'язується приймати і зараховувати на Рахунок Клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій за Рахунком, передбачених Законодавством України та Банківськими правилами. При цьому, розрахунки за платіжними документами Клієнта, що надійшли до Банку упродовж його операційного часу, проводити в той же день, а ті, що надійшли після закінчення операційного часу - не пізніше наступного банківського дня (а.с.24-30).

В свою чергу, у п.п.4 глави 2 Розділу 1 Інструкції «Про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 16.08.2006 року за №320, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 06.09.2006 року за № 1035/12909, передбачено, що міжбанківський переказ виконується банками в строк, визначений правилами платіжної системи, який не може перевищувати трьох операційних днів відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року №2346-III.

Підпунктом 1.21 ст.1 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Відповідно до п.2.19 глави 2 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року за №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 29.03.2004 року за №377/8976 (далі - Інструкція № 22), розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Приписами п.1.24, п.1.29 ст.1, п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою (п.1.24 ст.1). Платіжна система, це платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система (п.1.29 ст.1). Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження (ст. 8).

Положенням п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Пунктом 2.14 Інструкції № 22 передбачено, що банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

У п.2.15 глави 2 Інструкції №22 порядок повернення банком своїм клієнтам оформлених ними розрахункових документів та супровідних документів визначається в договорах банківського рахунку клієнтів. Банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

Як свідчить долучене до матеріалів справи платіжне доручення №593 від 17.05.2016 року, на ньому наявний відбиток печатки ПАТ «Фідобанк» з відміткою про прийняття платіжного документа «Одержано банком 17.05.2016 року» (а.с.13).

При цьому, на вказаному платіжному дорученні відсутні будь-які ознаки того, що банком повернуто дане платіжне доручення без виконання.

Суд також зауважує, що чинним податковим законодавством визначена відповідальність банку при несвоєчасному здійсненні переказу коштів в оплату податків.

Так, відповідно до п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно з п.32.1 ст.32 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Відповідно до п.п.32.2 ст.32 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

З системного аналізу наведених норм слідує, що обов'язок платника зі сплати податків слід вважати виконаним з часу подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування до бюджетної системи України на відповідний рахунок Державного казначейства грошових коштів з рахунку платника у банку за наявності у нього достатнього грошового залишку на день платежу. При цьому, платник не несе відповідальності за дії банківських та фінансових установ, які беруть участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків до бюджету.

Тобто, за наявності у платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов'язок зі сплати відповідної суми податкового зобов'язання слід вважати виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що позивачем виконано усі необхідні дії для належного виконання податкових зобов'язань, а саме: своєчасно, у строки встановлені податковим законодавством (17.05.2016 року), подано до банківської установи платіжне доручення про перерахування до бюджету грошових зобов'язань по акцизному податку за квітень 2016 року. Вказане платіжне доручення банком було прийняте до виконання, проте платіж своєчасно не був перерахований, що, свою чергу, не залежало від волі (дій) позивача (помилки в реквізитах, відсутність коштів на рахунку тощо).

За таких обставин, суд вважає, що оскільки податковий борг у розмірі 18935 грн. станом на 03.07.2016 року виник не з вини позивача, а останнім було належним чином виконано всі дії для вчасної сплати акцизного податку за квітень 2016 року, то правові підстави для прийняття податкової вимоги у податкового органу відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведене свідчить, що податкова вимога №7788-17 від 04.07.2016 року не відповідає вказаним критеріям правомірності, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності прийнятої ним податкової вимоги №7788-17 від 04.07.2016 року.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

В силу вимог ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Спіріт Захід» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області №7788-17 від 04.07.2016 року на суму 18935 грн.

Присудити на користь позивача Приватного підприємства "Спіріт Захід" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.