Справа № 524/7080/16-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/7080/16-а
Провадження 2-а/524/416/16
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

19.10.2016 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчук з дійсним адміністративним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05.09.2016 року інспектором поліції роти 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ОСОБА_2 винесена постанова серії ДР№118616 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 255,00 грн. У постанові зазначено, що він 05.09.2016 року о 08:40 год. в м.Кременчуці по пр.. ОСОБА_3, 80 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено». Вважає, що справа про адміністративне правопорушення повинна була бути розглянута за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не на місці зупинки транспортного засобу. Через порушення відповідачем даних вимог закону він був позбавлений можливості у повній мірі реалізувати свої права, передбачені статтею 268 КУпАП.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що знак, вимоги якого він порушив, встановлено с порушенням ПДР України.

Відповідач, поліцейський роти 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 проти позову заперечував. Пояснив, що позивачем було порушено вимоги знаку 3.1 ПДР України, йому були розяснені права та обов'язки, а також запропоновано надати пояснення.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_4, заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №118616 є законною та обґрунтованою, прийнята уповноваженою особою та з дотриманням вимог КУпАП. Зазначила, що позивач визнав свою вину, просив застосувати до нього стягнення у виді попередження. Також, позивач мав можливість зупинити транспортний засіб без порушення Правил дорожнього руху України, оскільки перед вїздом на територію лікарні є місце для стоянки транспортних засобів, позначене відповідним знаком.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що 05.09.2016 року інспектором роти 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ОСОБА_2 винесена постанова серії ДР№118616 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 255,00 грн. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 05.09.2016 року о 08:40 год. в м.Кременчуці по проспекту Лесі Українки, 80 керуючи транспортним засобом RENAULT TRAFIC номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено», за що передбачена відповідальність за ч 1 ст.122 КУпАП.

Дорожній знак 3.1. «Рух заборонено» ПДР України забороняє рух усіх транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем надано відеозапис, в якому зафіксовано факт порушення позивачем правил дорожнього руху, а також фотознімки на яких зафіксовано відповідний забороняючий знак та місце для стоянки позначене знаком 5.38, де позивач мав можливість розмістити свій автомобіль.

Вказані докази підтверджують те, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відбулось без порушення вимог законодавства.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що працівниками поліції незаконно розглянуту справу на місці зупинки транспортного засобу з огляду не наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п.2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку , що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави вважати, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР(ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Оскільки позивач по справі не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а його позовні вимоги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими віповідачем, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, його дії були вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КУпАП, а притягнення до адміністративної відповідальності відбулось з додержанням вимог законодавства України.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону УПП у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д.Д.Андрієць