Справа № 264/2442/16-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року справа № 264/2442/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідача 1 - Мірошниченко Т.А., Гаврилоглу К.М., представника відповідача 2 - Братчика А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2016 року у справі № 264/2442/16-а (головуючий у І інстанції Кузнецов Д.В.) за позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 (далі - позивач) звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2), в якому просив: скасувати рішення №1 (295/03-1) від 12.01.2016 року УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя «Про відмову в призначенні пенсії»; скасувати рішення від 24.12.2015 р. № 34/795 Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області; скасувати рішення № 175-К-01 від 14.03.2016р. Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області; визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по виключенню зі стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах стаж за Списком № 1 - 06 років 04 міс. 04 дні; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя включити позивачу в пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за «Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» стаж за Списком № 1 - 06 років 04 міс. 04 дні, та призначити пенсію відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 19.09.2015 року і сплатити суму недоотриманих грошових коштів (а.с. 2-5).

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2016 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено у повному обсязі (а.с. 147-151).

Не погодившись з рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2016 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 156-159).

Разом з апеляційною скаргою позивачем було заявлено клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Керуючись ч. 1-3 ст. 122-1 Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23.09.2016 задовольнив зазначене клопотання.

19.10.2016 на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду від Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 19.10.2016 зазначене клопотання було задоволено.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу та в режимі відеоконференції відповідно до ст.ст. 41, 122-1 КАС України.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представники відповідача 1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні також заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_6 05 липня 1982 року був прийнятий на роботу до Жданівського підприємства «Енергоремонт», яке в подальшому змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю Маріупольське підприємство «Енергоремонт», в електроцех № 2 електромонтером з ремонту обладнання 4 розряду. З 01 жовтня 1986 року там же був призначений на посаду майстра. З 30 вересня 1994 року призначений майстром цеху № 2. З 10 травня 1995 року переведений начальником ділянки № 2 цеху № 2. 15 жовтня 1996 року був звільнений з ТОВ МП «Енергоремонт». Вказані відомості підтверджуються наявною в справі трудової книжкою позивача (а.с. 119-122).

В жовтні 2015 року позивач звернувся до УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1. Серед документів надав трудову книжку та уточнюючу довідку з підприємства ТОВ МП «Енергоремонт» від 31.07.2012 року.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.1 Наказу №58 Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.93 року трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, тобто, одним з первинних документів на підставі якого встановлюється право працівника на призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах.

Пунктом 2.14 вказаної Інструкції передбачено, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов'язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 було затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У трудовій книжці позивача маються записи про найменування посад, які він займав на підприємстві ТОВ МП «Енергоремонт», проте у встановленому порядку відсутні повні дані про умови праці на підприємстві позивача, які є визначальними при віднесені займаних ним посад до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Оскільки підприємство ТОВ МП «Енергоремонт» само по собі не є металургійним, а його працівники можуть виконувати доручену роботу на будь-якому з підприємств замовників, в тому числі і металургійному з особливо важкими умовам праці, тому вирішальним при визначені права позивача на пенсію на пільгових умовах є доведеність первинними документами додаткових даних про безпосередню зайнятість працівника повний робочий день в особливо важких умовах праці.

Відповідно до пункту 20 постанови КМУ від 12 серпня 1993 р. N 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Позивачем була представлена уточнююча довідка з підприємства ТОВ МП «Енергоремонт» від 31 липня 2012 року № 84 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 26). Однак вказана довідка обґрунтовано не була прийнята відповідачем в якості належного підтвердження пільгового трудового стажу, оскільки за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців підприємство ТОВ МП «Енергоремонт» було ліквідовано у зв'язку із визнанням його банкрутом на підставі рішення Господарського суду Донецької області від 20 листопада 2008 року справа № 27/69Б (а.с.71).

Відповідно до частини 5 пункту 20 постанови КМУ від 12 серпня 1993 р. N 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року N 18-1 затверджено спеціальний Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, який застосовується у випадку ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі за текстом - Комісії), які створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в областях.

На підставі зазначених норм, у зв'язку із відсутністю правонаступника підприємства ТОВ МП «Енергоремонт», яке могло надати підтвердження періодів роботи позивача на пільгових умовах, 13 жовтня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про підтвердження стажу роботи (а.с. 70).

Відповідно до пункту 9 Порядку комісії повідомляють заявника про час, дату та місце розгляду заяви про підтвердження стажу роботи.

Згідно поданої позивачем заяви до Комісії на зворотньому боці заяви ОСОБА_6 власноруч зазначив, що просить розглянути його заяву на Комісії за його відсутності.

За таких обставин право позивача про дату та час розгляду його заяви не було порушено, позивач представив до комісії всі наявні у нього документи, а відповідачем дотримано встановлений порядок проведення засідання Комісії. Будь-яких інших документів, які б впливали на правильність прийнятого рішення щодо періоду пільгового стажу позивачем представлено не було. Отже на даний час підстав для скасування рішення Комісії не має.

24 грудня 2015 року Комісією було прийнято рішення № 34/795 про підтвердження ОСОБА_6 періоду роботи на пільгових умовах за Списком № 2 з 05.07.1982 року по 30.09.1986 року на посаді електромонтера з ремонту устаткування, з 01.10.1986 року по 09.05.1995 року на посаді майстра цеху, з 10.05.1995 року по 15.10.1996 року на посаді начальника дільниці в ТОВ Маріупольське підприємство «Енергоремонт» (а.с. 49).

На підставі даного рішення Комісії та інших документів, наявних в матеріалах пенсійної справи, УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя було прийнято рішення від 12 січня 2016 року про відмову в призначенні ОСОБА_6 пільгової пенсії відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як довідка підтверджуюча пільговий стаж за списком № 1 відсутня (а.с. 7).

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року N 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

В період роботи позивача з 05 липня 1982 року по 30 червня 1986 року діяли Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на призначення пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Ради міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173. В розділі ІІІ «Металургійне виробництво» Списку № 1 посада електромонтера з ремонту устаткування не передбачена.

Крім того, згідно витребуваних Управлінням ПФУ з Маріупольського міського архіву карток обліку відпрацьованого часу з ремонту обладнання в цехах та виробництвах з важкими умовами праці, робота в яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, з 1982р. по 1996р. ОСОБА_6 працював на посадах: «електромонтера по ремонту електроустаткування», «майстра цеху», «начальника дільниці» в цехах, передбачених Списком № 2 (а.с. 114-116, 126-130). Зазначені карти обліку відпрацьованого часу позивача свідчать про віднесення посад, які займав позивач, та умов його праці безпосередньо до Списку № 2.

Будь-яких інших даних про умови праці позивача в особливо важких умовах, що давали б право на призначення пенсі за Списком №1 до органів ПФУ та суду представлено не було.

На підставі вказаних карток обліку робочого часу Іллічівським управлінням ПФУ була проведена зустрічна перевірка достовірності архівних довідок про стаж роботи та заробітну плату та встановлено, що з 1982 року по 1996 рік позивач працював на посадах електромонтера по ремонту електроустаткування, майстра цеху, начальника дільниці в цехах, передбачених Списком № 2 (а.с. 48).

Отже при затвердженні Порядку застосування Списків № 1 і № 2 Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року N 383 було відмежовано два періоди: до 21.08.1992 року та після цієї дати. Період роботи позивача до 21.08.1992 року може бути зарахований до пільгового стажу за Списком №1 лише за умови підтвердження документами відповідних умов праці, а після 21.08.1992 року - за результатами проведення атестації робочих місць.

Проте позивачем не було надано до суду та до органів пенсійного фонду належних доказів, які підтверджували би виконання робіт саме за Списком № 1, тобто в особливо важких умовах праці на гарячих ділянках робіт або наявність документального підтвердження відповідних доплат за особливо шкідливі умови праці.

Натомість назва посади, яку займав позивач (електромонтер з ремонту обладнання, майстер, майстер цеху, начальник ділянки) в спірний період роботи, та існуючі в матеріалах справи карти обліку робочого часу свідчать про набуття пільгового стажу за Списком № 2.

Крім того, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі Порядок) та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин позивачем не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу ОСОБА_6

Подібний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року та 25 листопада 2014 року (№№ 21-183а13, 21-519а14 відповідно), від 19 травня 2015 року (справа № 21-175а15).

За таких обставин дії відповідачів та прийняті ними рішення щодо відмови в призначені пенсії позивачу відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах за Списком № 1 є правомірним та законних підстав для скасування їх рішень не має.

Крім того, посилання позивача про обов'язок Управління призначити пенсію в 54 років, оскільки таке право було визначено раніше попередніми рішеннями Управління ПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя від 29 жовтня 2012 року, яким відмовлено у призначені пенсії ОСОБА_6, колегія суддів не приймає з наступних підстав.

В матеріалах справи маються докази, які свідчать про звернення позивача до Управління ПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Однак своїм рішенням № 16 від 29 жовтня 2012 року Управління ПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя відмовило позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Одночасно в даному рішенні було зазначено, що позивач набуде право на призначення пенсії за п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по досягненню 54 років. Аналогічні висновки зроблені Головним управлінням ПФУ в Донецькій області в листі від 09.01.2013 року № 6006-к01 за результатами звернення позивача з питання призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України.

Згідно статті 10, 81 Закону пенсійне забезпечення, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно статті 82 Закону документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Згідно статті 101 Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7. зазначеного порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера (п.4.8).

Документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом, що призначає пенсію.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (пункт 4.9).

З наведених норм законодавства слідує, що органи пенсійного фонду України належать до центрального органу виконавчої влади та є самостійною фінансово-банківською системою. Під час своєї діяльності приймають документи від громадян, перевіряють обґрунтованість видачі наданих документів та за наявності достатніх підстав призначають пенсії громадянам України або відмовляють у призначені пенсійних виплат, про що приймають відповідне рішення. При підтвердженні права на пенсійне забезпечення та призначенні пенсії видають підтверджуючий документ - посвідчення.

Рішення про відмову в призначенні пенсії, прийняте органом ПФУ, за своєю суттю незалежно від змісту не може бути зобов'язальною підставою для призначення пенсії в майбутньому, воно не може вирішувати або встановлювати правовідносини на майбутнє, оскільки має одноразовий характер та вичерпує свою дію після його винесення.

Проаналізувавши функції і повноваження органу пенсійного фонду, врегульовані законами України та іншими нормативними актами, щодо прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, колегія суддів дійшла висновку, що орган пенсійного фонду, а саме відповідач 1, будучи самостійним центральним органом виконавчої влади, вирішуючи питання про відмову в призначенні пенсії приймає ненормативний акт - рішення, яке передбачає певну суб'єктивну позицію органу владу за результатами звернення особи та розгляду конкретних документів, поданих позивачем; звернене до окремого суб'єкта, застосовується одноразово і після винесення (реалізації) вичерпує свою дію.

Обставини і факти, викладені і встановлені в рішенні відповідача 2012 року про відмову в призначені пенсії позивачу не підлягають обов'язковому врахуванню самим же органом УПФУ при розгляді нового звернення за призначенням пенсії в 2016 році. Рішення УПФУ від 29 жовтня 2012 року, на яке посилається позивач, не є преюдиційним тобто таким, що не носить обов'язкового характеру та не підлягає обов'язковому застосуванню при всіх подальших рішеннях щодо позивача. Більше того, рішення відповідача від 29 жовтня 2012 року про відмову у призначені пенсії ОСОБА_6, де зазначено про його право на пенсію в 54 роки, приймалося, зокрема на підставі представленої позивачем уточнюючої довідки з ТОВ МП «Енергоремонт» від 31.07.2012 року, недійсність якої пізніше було встановлено відповідачем після з'ясування факту ліквідації даного підприємства на момент видачі довідки про підтвердження трудового стажу позивача.

На підставі зазначеного, дії відповідачів при розгляді заяви про призначення пенсії позивачу в 2016 році та неврахування свого же рішення про відмову в призначенні пенсії від 29 жовтня 2012 року є законними та не суперечать нормам діючого законодавства.

З огляду на зазначене, беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та постанови суду першої інстанції без змін відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 11, 24, 41, 122-1, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2016 року у справі № 264/2442/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2016 року у справі № 264/2442/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 25.10.2016.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов