Справа № 815/3948/16
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3948/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Ключинської Т.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 (згідно довіреності),

представника відповідача ОСОБА_2 (згідно довіреності),

представника третьої особи ОСОБА_3 (згідно довіреності),

третьої особи ОСОБА_4 (згідно паспорту),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Одеської міської ради до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора Одеського міського управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 та Управління державного реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Одеської міської ради (далі ОМР) до Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі ГТУЮ в Одеській області), державного реєстратора Одеського міського управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 та Управління державного реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (далі УДР юридичного департаменту ОМР), за результатом розгляду якого позивач просить суд: скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 29.08.2014 року № 15511664.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив наступне.

29.08.2014 року державним реєстратором Одеського міського управління юстиції прийнято рішення за індексним номером 15511664 про внесення змін до державної реєстрації прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про внесення змін до державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивача зазначає, що як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.07.2016 року з індексним номером 64010832, підставою для проведення зазначеної державної реєстрації визначено свідоцтво про право власності № 26277471, видане 02.09.2014 року реєстратором Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6. Згідно з зазначеним свідоцтвом право власності на квартиру АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4

Представник позивача вказує на те, що видача свідоцтва про право власності від 02.09.2014 року № 26277471 здійснювалась на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 11.08.2014 року за № ОД 44 «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 без зміни геометричних розмірів», замовником якої визначено ОСОБА_4 Згідно зазначеної декларації загальна площа квартири АДРЕСА_1 складає 52,3 кв. м.

Проте, ОСОБА_4, за яким зареєстровано право власності на вищезгаданий об'єкт нерухомості, фактично здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_1 із зміною геометричних розмірів фундаментів у плані, на що державна реєстрація речових прав передбачає надання документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на відповідну земельну ділянку.

Реконструкція здійснена із зайняттям земельної ділянки, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси та не відводилась ОСОБА_4 у встановленому законодавством порядку для будівництва.

Вищезазначене підтверджується технічним паспортом від 30.09.2004 року, складеним КП «ОМБТІ та РОН» на квартиру АДРЕСА_3, де зазначено, що загальна площа квартири складає 33,3 кв. м., житлова - 17,3 кв. м. Аналогічні відомості зазначені у договорі довічного утримання від 02.11.2004 року, в якому зазначено, що загальна площа вищезгаданої квартири складає 33,3 кв.м.

Однак, згідно з технічним паспортом від 13.08.2014 року, складеним ТОВ «ЮКЦ «Правопроект» на квартиру АДРЕСА_3, загальна площа відповідної квартири вже складає 52,3 кв. м.

Таким чином, на думку представника позивача, за рахунок самочинно здійсненої прибудови з використанням земельної ділянки територіальної громади міста ОСОБА_1 збільшено загальну площу вищезазначеної квартири на 19 кв. м.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається постанову Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/5046/15 від 08.10.2015 року, яка набрала законної сили 09.02.2016 року, згідно якої задоволено позовні вимоги Одеської міської ради до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи - ОСОБА_4, та скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 11.08.2014 року № ОД 344. Отже, документ, на підставі якого третій особі видано свідоцтво про право власності на реконструйований об'єкт нерухомості та здійснено державну реєстрацію права власності на нього, на сьогоднішній день скасований.

Крім того, представник позивача вказує на те, що державний реєстратор всупереч наведених вимог законодавства не виявила наявних у поданих документах розбіжностей щодо заявлених характеристик реконструйованого об'єкта, який нібито здійснений без зміни геометричних розмірів, та не зупинила розгляд заяви або не відмовила у проведенні державної реєстрації речового права в порядку, передбаченому законом.

Представник позивача під час судового розгляду позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх з підстав, викладених у адміністративному позові.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, УДР юридичного департаменту ОМР, під час судового розгляду просила прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4, під час судового розгляду зазначив, що вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 11.08.2014 року № ОД 344 приймалася посадовими особами ДАБІ в Одеській області, які б не мали права її реєструвати, якщо б вона була незаконною .

Відповідач державний реєстратор Одеського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 до судового засідання не зявилася, належним чином та своєчасно повідомлялася про дату,час і місце судового засідання. Відповідно до довідки Укрпошти, повістка відповідачу вручена не була та повернута відправнику з поштовою відміткою «адресат вибув». Згідно ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

22.02.2013 року ОСОБА_4 звернувся до третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права приватної власності на обєкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4. До заяви надано: копію паспорту, копію картки фізичної особи платника податків, копію договору дарування від 22.02.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6-105, копії квитанцій про сплату державного мита.

22.02.2013 року, на підставі наданих документів, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_7 прийнято рішення № 518879 про проведення державної реєстрації права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_4

22.02.2013 року ОСОБА_4 отримав витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 33,3 кв.м., житлова площа 17,3 кв. м., індексний номер: 683472.

29.08.2014 року ОСОБА_4 звернувся до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права приватної власності на обєкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4. До заяви надано: копію паспорту, 2 копії договору дарування від 22.02.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6-105, копії квитанцій про сплату державного мита, 2 копії декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК в Одеській області 11.08.2014 року за № 44, копію технічного паспорту на квартиру від 13.08.2014 року, копію кваліфікаційного сертифіката серії АЕ № 002689 від 27.08.2013 року

02.09.2014 року, на підставі поданих документів, державним реєстратором ОСОБА_5 прийнято рішення № 15511664 про проведення державної реєстрації права приватної власності на на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_4.

02.09.2014 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно (квартиру за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею - 52,3 кв. м., житлова площа 27,4 кв.м.) від 02.09.2016 року, індексний номер: 26277471 та витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності індексний номер: 26277694.

Як встановлено судом, рішення № 15511664 про проведення державної реєстрації права приватної власності на на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_4, прийнято державним реєстратором на підставі декларації про готовність об'єкту до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК в Одеській області 11.08.2014 року за № 44.

Проте, 08.10.2015 року постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/5046/15, що набрала законної сили 19.02.2016 року, позов Одеської міської ради до департаменту державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області, третя особа ОСОБА_4 про зобовязання вчинити певні дії задоволено повністю, скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 11.08.2014 року за № ОД 44 щодо об'єкта будівництва Реконструкція квартири без зміни геометричних розмірів, за адресою: АДРЕСА_8, замовником за яким визначено ОСОБА_4

Зокрема, вказаним рішенням Одеського окружного адміністративного суду встановлено, що декларація № ОД 44 від 11.08.2014 року містить відомості, які мають ознаки недостовірності внесених даних у декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а саме: реконструкція квартири АДРЕСА_9 здійснена із зміною геометричних розмірів на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, що є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Так, згідно технічного паспорту на квартиру № 3 в житловому будинку № 47/1 по вулиці Ак. Корольова від 30.09.2014 року, загальна площа квартири складає 33, 3 кв.м..

Проте, згідно зареєстрованої 11.08.2014 р. Інспекцією ДАБК в Одеській області за №ОД44 декларації про готовність обєкта до експлуатації, в якій зазначено про реконструкцію квартири без зміни геометричних розмірів за адресою :АДРЕСА_10, загальна площа квартири становить - 52,3 кв. м.

Крім того, вказаним рішенням встановлено, що у розділі про дозвільні документи зазначено дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий інспекцією ДАБК м. Одеса №357 від 22.03.2006 року. Проте, згідно листа №01-11/1961 від 15.06.2015 р. Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради повідомило Юридичний департамент Одеської міської ради, що в журналі реєстрації дозволів виданих інспекцією ДАБК м. Одеси, даний дозвіл не значиться. Під номером 357/06 знаходиться дозвіл від 18.07.2006 р., на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку №35 за адресою:м. Одеса, мкр. ІІІ-4-1 Котовського.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000467, 18.02.2016 року ОСОБА_4 звернувся до ЧЧ Таїровського ВП в місті ОСОБА_1 із заявою, згідно якої просить прийняти міри до невстановленої особи, яка підробила документ: декларацію про готовність обєкта до експлуатації, зареєстровану в Інспекції ДАБК в Одеській області.

Однак, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2015 року по справі №815/5046/15 ОСОБА_4 у встановленому законодавством порядку не оскаржував.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно ст. 2 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частинами 1,3,5,6,7 ст. 3 Закону передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4-1 цього Закону.

Відповідно до ст. 4 Закону, Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), в яких вони розташовані.Згідно ст. 5 Закону, у Державному реєстрі прав реєструються права на такі об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення: 1) житлові будинки; 2) квартири; 3) будівлі, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо; 4) споруди (інженерні, гідротехнічні тощо) - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій; 5) приміщення - частини внутрішнього об'єму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами.

Згідно ст.8 Закону, орган державної реєстрації прав: 1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; 2) забезпечує ведення Державного реєстру прав; 3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; 4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; 5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Статтею 9 Закону передбачено, що державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначаються ст. 15 Закону в наступному порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок) визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно п. 6, 8 Порядку, документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст.

Відповідно до п. 49 Порядку, Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований обєкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення обєкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції обєктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта; технічний паспорт на обєкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції обєкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на обєкт нерухомого майна до проведення його реконструкції, заявникові не повертаються

Відповідно до ч.9 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Як встановлено судом, рішення № 15511664 про проведення державної реєстрації права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_4., прийняте державним реєстратором на підставі декларації про готовність об'єкту до експлуатації, зареєстрованої 11.08.2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській області за № ОД 44, яка в подальшому скасована постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/5046/15 від 08.10.2015 року. Крім того, державним реєстратором, під час прийняття рішення, не зясовано, яким документом підтверджується виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно з ст.ст.10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальних громад та відповідно до ч.5 ст.60 цього ж Закону здійснюють повноваження власника майна.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно з ч.1 ст. 69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Таким чином суд дійшов висновку, що оскільки реєстрація декларації від 11.08.2014 за № ОД 44, скасована, а рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 від 02.09.2014 року індексний номер № 15511664 про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_11, за ОСОБА_4, прийняте без надання документу, що посвідчує право на земельну ділянку, зазначене рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 14, 70, 71, 86, 159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов Одеської міської ради до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора Одеського міського управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 та Управління державного реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 02.09.2014 року № 15511664.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо

.