Справа № 725/3984/16-а
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/3984/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС України про визнання незаконними дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецької митниці ДФС України, в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0945/40802/16 від 05 серпня 2016 року.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що оскаржуваною постановою її визнано виною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Вважає постанову такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки митним органом безпідставно було притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України.

Зокрема, в обґрунтування позову вказувала, що підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності є те, що 28.07.2015 року вона разом із своїм чоловіком, громадянином Болгарії ОСОБА_3 слідували через кордон України в пункті пропуску Порубне Чернівецької митниці ДФС, та співробітниками митниці помилково було зазначено в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС ДМСУ відомості про те, що автомобіль «Пежо» з реєстраційним номером НОМЕР_1, з номером кузова НОМЕР_2 ввозиться в Україну в Україну нею в митному режимі «транзит».

При цьому вказувала, що дійсно 27.08.2015 року вона поверталась в Україну на транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_1. Вона виїхала за кордон за декілька годин до події в'їзду, оскільки того дня закінчувався термін перебування автомобіля «Пежо» на території України, як такого, що був ввезений мною в Україну в режимі «транзит». Однак при в'їзді вона не керувала автомобілем, за кермом автомобіля був її чоловік ОСОБА_3 В подальшому, він звернувся до посадовців митниці та повідомив, що особисто керує транспортним засобом, та має на меті ввезти його в Україну в режимі тимчасового ввезення, в порядку, передбаченому ст. 374 МКУ.

Також вказувала, що вона намагалась повідомити про це посадовців митниці, які опитали її на початку серпня 2016 року, та склали по даному факту відповідний процесуальний документ. Однак незважаючи на ці обставини, її було визнано винною та піддано адміністративному стягненню.

Вважає, що її чоловік вчинив всі необхідні дії для поміщення даного транспортного засобу у митний режим «тимчасове ввезення», вона жодним чином не повідомляла митний орган про те, що ввозить транспортний засіб в Україну в митний режим «транзит», тому у неї не виникли жодні правові стосунки з митним органом з прводу переміщення її чоловіком вказаного вище транспортного засобу 28.07.2016 року.

Посилаючись на вказане, вважає, що постанова в справі про порушення митних правил № 0945/40802/16 від 05 серпня 2016 року, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МКУ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. є незаконною та підлягає скасуванню у зв'язку із відсутністю в її діях ознак порушення митних правил.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні за змістом в поданій позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та зазначила, що оскаржувана постанова прийнята в межах наданих повноважень та у відповідності до норм МК України. Крім того, при накладенні адміністративного стягення на позивача дотримані визначені митним законодавством строки притягнення до відповідальності. Просила відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_3 будучи допитаним в ході розгляду справи, суду пояснив що транспортний засіб «Пежо» з реєстраційним номером НОМЕР_1, з номером кузова НОМЕР_2 належить йому на праві власності. 25 липня 2015 року він разом із позивачем поверталися з Болгарії та він був за кермом автомобіля, однак у зв'язку із тим, що на території України вже був ним ввезений інший транспортний засіб в режимі особистого користування, працівниками митниці було запропоновано ввезений ним даний автомобіль в режимі «транзит» оформити на його дружину. В подальшому, 27 липня 2015 року даний транспортний засіб було вивезено за межі України та за його кермом був ОСОБА_4, а він був за кермом іншого транспортного засобу. 28 липня 2015 року він вже повертався на території України на автомобілі «Пежо» з реєстраційним номером НОМЕР_1, знаходився за його кермом, а позивачка була поряд в автомобілі. Працівникам митниці саме ним надавалися документи, необхідні для митного оформлення транспортного засобу, однак ввезення автомобіля було помилково оформлено на його дружину в режимі «транзит», про що їм стало відомо лише після складення відповідного протоколу та винесення постанови.

Свідок ОСОБА_4, суду пояснив що 27 липня 2015 року він слідував в автомобілі «Пежо» з реєстраційним номером НОМЕР_1, з номером кузова НОМЕР_2, який вивозився за межі України та разом із ним в автомобілі була позивачка. В подальшому, 28 липня 2015 року він в даному автомобілі разом із позивачем повертався до України та за його кермом вже був ОСОБА_3, який і пред'являв усі документи для здійснення митного оформлення, однак у зв'язку із чим ввезений автомобіль поставлено в митний режим «транзит» та його ввезення оформлено на позивача йому невідомо.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали справи про порушення митних правил, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до положень Митного кодексу України справи про порушення митних правил, передбачених ст.470 МК України, розглядаються митними органами, що передбачено ч.1 ст. 522 МК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України, відповідальність настає за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу.

Об'єктивною стороною порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України є, зокрема, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.

Зокрема, під час розгляду справи судом встановлено, що постановою Чернівецької митниці ДФС України ОСОБА_1 визнано виною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. (а.с.4).

Як убачається із протоколу про порушення митних правил, на територію міжнародного автомобільного пункту пропуску «Порубне-Сірет» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС 17.07.2016 року заїхав автомобіль марки «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Болгарія) під керуванням громадянки України ОСОБА_1, Яка слідувала з України до Румунії в приватних справах.

Під час здійснення митного контролю, згідно інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕAIC ДМСУ встановлено, що 28.07.2015 року громадянка ОСОБА_1 ввезла на митну територію України автомобіль «Пежо» з реєстраційним номером НОМЕР_1, з номером кузова НОМЕР_2 через п/п «Порубне» Чернівецької митниці ДФС з метою транзиту України та повинна була вивезти з митної території України у встановлений законодавством терміни. Тобто фактично вищезазначений транспортний засіб був доставлений громадянкою України ОСОБА_1 до пункту вивезення за межі митної території - п/п «Порубне-Сірет» м/п «Вадул Сірет» Чернівецької митниці ДФС 17.07.2016 року, чим перевищила встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше, ніж на десять діб.

Разом з цим, дану обставину позивачка заперечувала, вказавши, що автомобіль як 25 липня 2015 року, так і 27 липня 2015 року, а також 28 липня 2015 року на митну територію вона безпосередньо не ввозила та з митої території не вивозила, оскільки за кермом автомобіля був громадянин Болгарії ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, тому строки доставки даного транспортного засобу на митній території вона не порушувала й відповідно порушення не допускала.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 318 , ч. 1 ст. 321 МКУ всі товари та транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України перебувають під митним контролем з моменту перетинання митного кордону України і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

Митний режим транзиту, переміщення, умови та вимоги товарів і транспортних засобів в режимі транзиту, документи, строки доставки встановлені у главі 17 МКУ.

Відповідно до ст. 90 МКУ транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

При цьому, главою 55 Розділу ХІІ МК України передбачено, що переміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжується обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу, виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмового зобов'язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

Порядок та підстави тимчасового ввезення товарів і транспортних засобів на митну територію України також регламентовано Конвенцією про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік) та розділом V Митного кодексу України.

Відповідно до п. а) ст.1 зазначеної Конвенції та ст. 103 МК України термін "тимчасове ввезення" означає: митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

При цьому, відповідно до приписів Конвенції транспортні засоби розподіляються на транспортні засоби приватного та комерційного використання.

Згідно з вимогами п. «с» ст. 1 додатку С Конвенції приватне використання виключає будь-яке комерційне використання транспортного засобу.

Крім того, відповідно до положень п. 59 ст. 4, ст. 104 та 105 МКУ та Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік) транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами - резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення. Митне оформлення таких транспортних засобів здійснюється згідно із ст. 380, 381 МКУ.

Тому, транспортний засіб марки «Пежо» з реєстраційним номером НОМЕР_1, з номером кузова НОМЕР_2, будучи рухомою річчю в силу ст. 181 ЦК України, підпадає під термін «товар», визначений у диспозиції ч. 3 ст. 470 МК України.

Таким чином, при переміщенні транспортного засобу марки «Пежо» з реєстраційним номером НОМЕР_1, з номером кузова НОМЕР_2, країна реєстрації Болгарія) не подавши для митного контролю та митного оформлення письмової митної декларації на цей транспортний засіб, позивач здійснив його переміщення через митних митний кордон України обравши формою проходження митного контролю смугу руху «зелений коридор», як транспортний засіб особистого користування (в режимі транзит), 27 серпня 2016 року, тобто строк понад 10 діб, позивачка в'їхала на п/п Порубне з метою виїзду з митної території України.

При цьому, суд вважає безпідставними твердження позивачки про те, що даний автомобіль на територію України 28 липня 2015 року ввозила не вона, а її чоловік, який є громадянином Болгарії, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами адміністративної справи, наданими представником Чернівецької митниці ДФС.

Крім того, позивачем не надано суду жодних достовірних даних про те, що автомобіль дійсно ввозився громадянином Болгарії ОСОБА_3, оскілки відповідно до інформації, наявної в АСМО «Інспектор» 28 липня 2015 року вищевказаний транспортний засіб дійсно перетинав кордон по смузі руху «зелений коридор» в режимі «Транзит» та даний автомобіль був оформлений саме на ОСОБА_1, яка й надавала відповіді документи для здійснення митного оформлення й відповідно дана інформація спростовує пояснення допитаних в суді свідків.

Крім того, як убачається з пояснень позивача, наданих митному орану при складанні протоколу, остання не заперечувала факту ввезення безпосередньо нею транспортного засобу на митну територію України 28 липня 2015 року та будь-яких даних про те, що за кермом транспортного засобу був її чоловік чи інша особа не зазначала.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитних перевезень залежно від виду транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Відтак, оскільки позивач ввіз даний транспортний засіб на територію України 28 липня 2015 року через митний пост «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці і не вивіз його до у строки, передбачені ст. 95 МК України через вищеназваний митний пост, тобто здійснив його переміщення в зоні діяльності одного митного органу, а тому порушив визначений законом строк транзиту.

Крім того, підставою скасування зазначеної постанови, позивач вважає також той факт, що митним органом накладене на нього адміністративне стягнення за ПМП з порушенням ст.467 МК України строків накладення такого стягнення, оскільки правопорушення передбачене ч. 4 ст. 470 МК України не є триваючим.

Разом з тим, з такими висновками позивача повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469,477-481,485 цього Кодексу , - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, при розгляді справ про порушення митних правил, передбаченого ст.470 МК України та вирішення питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно зясувати питання про день коли було виявлено вказане правопорушення.

При цьому, згідно вимог ст. 491 МК України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є:1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у ч. 1ст. 319 цього Кодексу;

Як убачається з протоколу про порушення митних правил від 17 липня 2016 року, дане правопорушення було виявлено саме 17 липня 2016 року.

Також слід зазначити, що чинне законодавство не містить нормативного визначення триваючого правопорушення, а тому для з'ясування характеру діяння з точки зору його продовжуваності в кожному конкретному випадку необхідно аналізувати динаміку спірних правовідносин.

Так, правопорушення вважається триваючим у випадку, коли воно являє собою діяння, що полягає у тривалому, продовжуваному у часі, безперервному, невиконанні суб'єктом установлених законодавством вимог.

При вирішенні питання щодо віднесення того чи іншого правопорушення до триваючого або не триваючого необхідно розрізняти момент юридичного закінчення правопорушення та момент припинення протиправної поведінки. Закінченим вважається правопорушення, що характеризується повною реалізацією його об'єктивної та суб'єктивної сторони. Припинення ж протиправної поведінки має місце тоді, коли особа добровільно припиняє здійснювати протиправні дії або коли держава в особі уповноважених органів зупиняє правопорушення. Триваюче правопорушення продовжується після його юридичного закінчення.

Таким чином, Чернівецька митниця ДФС реалізувала своє право в складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 17 липня 2016 року, а саме у день виявлення в дїї діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, з'ясувавши що позивачем не було дотримано термінів перебування транспортного засобу в режимі «транзит».

За таких обставин , а також ураховуючи те що постанова про накладання адміністративного стягнення винесена 5 серпня 2016 року, тобто суд вважає безпідставним твердження позивача та його представників про пропущення відповідачем строків притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, оскільки питання притягнення щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються ст.467 МК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, позивачем не надано доказів того, що вказаний транспортний засіб ввозився на територію митного органу іншою особою, а також не вказав доказів про те, що він повідомляв про існування обстивин, що унеможливили вивезення транспортного засобу Чернівецьку митницю ДФС й відповідно не надано доказів на підтвердження його доводів щодо не порушення ним встановлених митним законодавством строків транзиту даного транспортного засобу на митній території України.

Також позивачем в судовому засіданні не представлено суду жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, які б заперечували правомірність складеного протоколу в справі про порушення митних правил від 17.07.2016 року.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також на підтвердження пояснень щодо правомірності ввезення транспортного засобу на територію України понад визначений час. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 159, 160-163, 167 , 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС України про визнання незаконними дій та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у 10-ти денний строк з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.