Справа № 539/3783/15-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/995/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),
Загороднього А.Ф.,
Заїки М.М., секретаря судового засідання Ковтонюка С.Д., за участю представника відповідача Шишової Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5 до Лубенської районної ради Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року,

встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Лубенської районної ради Полтавської області про визнання незаконним і скасування пункту 2 рішення 32 сесії 6 скликання Лубенської районної ради від 24 квітня 2015 року «Про фінансово-господарську діяльність Лубенського районного центру первинної медико-санітарної допомоги, ефективність використання майна та виконання головним лікарем передбачених Статутом центру та контрактом завдань».

Зазначав, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог пункту 20 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту Лубенської районної ради Полтавської області і Порядку призначення та звільнення керівників підприємств, установ, організацій, що належать до спільної власності територіальних громад сіл району, затвердженого рішенням Лубенської районної ради Полтавської області від 27 липня 2012 року. Проект рішення про його звільнення з роботи попередньо не готувався, не вносився до порядку денного сесії ради та не обговорювався.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних рішень, просить оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Скаргу мотивує доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві та в апеляційній скарзі. Стверджує, що відповідачем допущено процедурні порушення під час прийняття рішення про його звільнення з роботи, однак суди не надали оцінку цій обставині.

У запереченнях на касаційну скаргу Лубенська районна рада Полтавської області просить її доводи відхилити як необґрунтовані та безпідставні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Справа слухалась за відсутності позивача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням Лубенської районної ради Полтавської області від 17 травня 2013 року ОСОБА_5 призначено на посаду головного лікаря Лубенського районного центру первинної медико-санітарної допомоги.

Цього ж дня головою Лубенської районної ради Полтавської області укладено з позивачем контракт терміном на 3 роки.

Рішенням 32 сесії 6 скликання Лубенської районної ради Полтавської області від 24 квітня 2015 року при розгляді питання про фінансово-господарську діяльність Лубенського районного центру первинної медико-санітарної допомоги, ефективність використання майна та виконання головним лікарем передбачених Статутом центру та контрактом завдань, ОСОБА_5 звільнено із займаної посади головного лікаря Лубенського районного центру первинної медико-санітарної допомоги на підставі пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та достроково припинено дію контракту.

Позивач оскаржив вказане рішення до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, рішенням якого від 10 червня 2015 року у справі №539/1616/15-ц в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року залишено без змін.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення 32 сесії 6 скликання Лубенської районної ради Полтавської області від 24 квітня 2015 року (у тому числі й пункт 2) переглядалось у цивільній справі № 539/1616/15-ц за позовом ОСОБА_5 до Лубенської районної ради Полтавської області, а тому його законність чи незаконність не підлягає доказуванню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У свою чергу під «публічною службою» у КАС України розуміється діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ.

Згідно з пунктом 1 частини 1 зазначеної статті суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Суди встановили, що ОСОБА_5 працював на посаді головного лікаря Лубенського районного центру первинної медико-санітарної допомоги на умовах строкового трудового контракту, укладеного між ним та головою районною ради. Центр первинної медико-санітарної допомоги належить до об'єктів спільної власності територіальних громад сіл Лубенського району.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, призначення і звільнення їх керівників, вирішуються виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради.

Тобто, посада головного лікаря центру первинної медико-санітарної допомоги не є посадою в державному органі чи органі місцевого самоврядування, на які б покладались встановлені нормативними актами службові обов'язки, а робота на цій посаді не належить до публічної.

Відносини, які склалися між позивачем та районною радою, не пов'язані з питаннями прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення з неї, а стосуються підстав та умов припинення строкового трудового договору, стороною в якому (роботодавцем) є орган місцевого самоврядування.

Спір, що виникає із таких правовідносин, має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція висловлена Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року (справа № 802/3892/14-а).

Та обставина, що укладенню контракту передувало прийняття органом місцевого самоврядування рішення про призначення ОСОБА_5 на посаду головного лікаря центру первинної медико-санітарної допомоги не означає, що за фактом такого рішення ця посада набуває властивостей посади державного органу чи органу місцевого самоврядування, а діяльність на ній - ознак публічної служби.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, тому ухвалені ними рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

За правилами пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 228 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Загородній А.Ф.
Заїка М.М.