Справа № 813/6476/13-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Справа № 876/4259/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Львівській області та Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міндоходів у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби у Львівській області (далі ДПС у Львівській області) від 17.07.2013 року № 177-0 «По особовому складу податкової міліції» про своє звільнення з податкової міліції у запас із постановкою на військовий облік за пп. «г» п. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року (далі Положення № 114) з 19.07.2013 року;

поновити на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ в оперативно-аналітичний відділ оперативного управління Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області) або на посаду рівнозначну займаній на момент звільнення;

стягнути з ГУ ДФС у Львівській області на його користь грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 20.07.2013 року по час поновлення на роботі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2014 року у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 року у справі № 813/6476/13-а позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ДПС у Львівській області № 177-о від 17.07.2013 року «По особовому складу податкової міліції» про звільнення з податкової міліції у запас із постановкою на військовий облік за пп. «г» п. 64 (через скорочення штатів) Положення № 114 ОСОБА_2 з 19.07.2013 року.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативно-аналітичного відділу оперативного управління ГУ Міндоходів у Львівській області з 20.07.2013 року.

Стягнено з ГУ Міндоходів у Львівській області на користь ОСОБА_2 90076,38 грн. грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків, зборів та обов'язкових платежів.

У поданій апеляційній скарзі ГУ Міндоходів у Львівській області та ГУ ДФС у Львівській області просять вказану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовують тим, що судом при постановленні рішення по справі не враховано, що у позивача особливий правовий статус, оскільки питання проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, до якого відносився позивач, визначено Положенням № 114.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів», наказу ДПС України від 26.04.2013 року № 11 «Про реорганізацію ДПС в окремих областях, м.м. Києві та Севастополі, Центрального офісу», наказів Міністерства доходів і зборів України від 26.04.2013 року № 80 «Про затвердження чисельності працівників територіальних органів Міндоходів», 26.04.2013 року № 81 «Про затвердження тимчасових типових структур територіальних органів Міндоходів» та у зв'язку із реорганізацією та скороченням штатної чисельності ОСОБА_2 08.05.2013 року було попереджено про наступне звільнення з податкової міліції 08.07.2013 року згідно з пп. «г» п. 64 Положення № 114 та наказом ДПС у Львівській області від 17.07.2013 року № 177-0 проведено його звільнення.

При цьому 01.07.2013 року відповідно до наказу ГУ Міндоходів у Львівській області від 20.06.2013 року № 74 відбулось засідання атестаційної комісії по роботі з працівниками податкової міліції ГУ Міндоходів у Львівській області, порядком денної якої був розгляд атестаційних листів за результатами оперативно-службової діяльності, відповідності займаній посаді та подальшого використання на службі працівників податкової міліції.

Атестаційна комісія за результатами розгляду атестаційного листа ОСОБА_2 встановила, що він від запропонованих посад старшого оперуповноваженого головного оперативного відділу Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області та старшого оперуповноваженого сектору оперативного супроводження адміністрування податку на додану вартість оперативного відділу ДПІ у м. Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області відмовився.

Судом не враховано, що Положенням № 114 не передбачено обовязку керівника ДПС у Львівській області пропонувати особі посаду не там, де це викликано інтересами служби, а лише виходячи з бажання такої особи працювати за місцем проживання.

Твердження позивача про те, що йому не було запропоновано рівнозначної посади, запропоновані посади були нижчими ніж та, яку він займав до звільнення, спростовується тим, що відповідно до пп. «а» п. 45 Положення № 144 переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться в тому числі і при скороченні штатів.

Посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) не заслуговують на увагу, оскільки не можуть застосовуватись при вирішенні спору щодо звільнення з проходження публічної служби працівників податкової міліції.

Суд не звернув увагу на те, що відповідно до п. 24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Представник відповідачів у судовому засіданні апеляційного суду підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Позивач та його представник у ході апеляційного розгляду заперечили обґрунтованість доводів апелянтів, просили залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без мін.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апелянтів, апеляційний суд приходить до переконання, що скаргу слід залишити без задоволення з таких мотивів.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що при звільненні позивача з займаної посади не було дотримано положень законодавства щодо пропозиції всіх вакантних посад, на які відповідно до кваліфікації він міг бути переведений. Відтак, наказ ДПС у Львівській області № 177-о від 17.07.2013 року «По особовому складу податкової міліції» про звільнення ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі. При цьому судом було враховано, що ГУ Міндоходів у Львівській області, як правонаступник ДПС у Львівській області, перебуває в стані припинення, однак на час розгляду справи не внесено запису про припинення такої юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Тому вимога позивача про поновлення його на посаді саме в структурі ГУ ДФС у Львівській області є необґрунтованою і позивач підлягає поновленню на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативно-аналітичного відділу оперативного управління ГУ Міндоходів у Львівській області з 20.07.2013 року.

Одночасно суд вирішив стягнути на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 90076,38 грн. з ГУ Міндоходів у Львівській області.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 проходив службу в органах податкової міліції з 19.03.1999 року та перебував на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ інформаційного відділу аналітичного управління податкової міліції ДПС у Львівській області.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 26.04.2013 року № 81 «Про затвердження тимчасових типових структур територіальних органів Міндоходів» було затверджено тимчасову типову структуру ГУ Міндоходів у Львівській області та відповідно до додатку до нього у складі ГУ Міндоходів у Львівській області передбачено створення оперативного управління.

ГУ Міндоходів у Львівській області 07.05.2013 року було видано наказ № 7 «Про введення у дію тимчасових структури та штатного розпису Головного управління Міндоходів у Львівській області». Відповідно до Тимчасової організаційної структури ГУ Міндоходів у Львівській області кількість працівників утвореного оперативного управління (до реорганізації - управління податкової міліції) склала 101 штатну одиницю, замість 185 штатних одиниць, а відповідно до Тимчасового штатного розпису на 2013 рік в оперативно-аналітичному відділі оперативного управління було передбачено 5 штатних посад (в оперативно - аналітичному управлінні управління податкової міліції ДПС у Львівській області по штатному розпису було 11 штатних одиниць).

З огляду на проведення реорганізації та скороченням штатної чисельності ДПС у Львівській області позивач ОСОБА_2 08.05.2013 року був попереджений про наступне вивільнення з податкової міліції з 08.07.2013 року згідно з пп. «г» п. 64 Положення № 114.

Відповідно до наказу ДПС у Львівській області від 17.07.2013 року № 177-о «По особовому складу податкової міліції» позивача було звільнено з податкової міліції у запас із постановкою на військовий облік за пп. «г» п. 64 Положення № 114 (через скорочення штатів) 19.07.2013 року.

Даючи оцінку доводам апелянтів про правомірність звільнення позивача ОСОБА_2 наказом ДПС у Львівській області від 17.07.2013 року № 177-о, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Згідно із приписами пп. 353.1. ст. 353 Податкового кодексу України (далі ПК України), особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюють свою дію, окрім іншого, Закон України «Про міліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі Статут) та Положення № 114.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що за загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними при вирішенні публічно-правових спорів з приводу проходження та звільнення із публічної служби, однак трудове законодавство підлягає застосуванню у тих випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Призначення на посади, переміщення і просування по службі в органах внутрішніх справ частково регламентовано розділом 4 Положення № 114.

Разом із тим, передбачаючи можливість переміщення осіб по службі при скороченні штаті, норми Положення № 114 не розкривають поняття «скорочення штатів», що дає підстави для субсидіарного використання відповідних нормами трудового законодавства.

При цьому сам податковий орган при проведенні звільнення позивача використовував приписи Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Так, ОСОБА_2 було попереджено про наступне вивільнення з дотриманням двомісячного строку, встановленого ст. 49-2 КЗпП України; пунктом 1.4. наказу ДПС у Львіській області № 285 від 07.05.2013 року керівникам структурних підрозділів ДПС у Львівській області спільно з управлінням персоналу наказано узгодити списки працівників, які згідно з чинним законодавством мають переважне право залишення на роботі, хоча Положення № 114 такого не передбачає.

При цьому процедура проведення скорочення штатів лише частково регламентована п.45 Положення № 114, де зазначено, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться при скороченні штатів прямими начальниками в межах наданих їм прав за умови, якщо немає можливості для призначення на рівнозначну посаду.

Підпунктом «г» п. 64 Положення № 114 встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 13.10.2015 року зазначив, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а суди попередніх інстанцій не досліджували питання щодо наявності інших вакантних посад, які відповідно до своєї кваліфікації міг обіймати позивач.

Виконуючи приписи ч. 5 ст.227 КАС України, судом першої інстанції було витребувано від ГУ ДФС у Львівській області перелік вакантних посад в структурі ГУ Міндоходів у Львівській області станом на 08.05.2013 року, які відповідно до кваліфікації міг обіймати ОСОБА_2 Відповідно до листа ГУ ДФС у Львівській області «Про надання інформації» № 95/9/13-01-04-02, станом на час попередження позивача про звільнення в оперативно-аналітичному відділі, який утворено замість аналітичного управління, у якому ОСОБА_2 працював у інформаційному відділі, були вакантними всі посади.

При цьому у ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відповідачем було виконано вимоги ст.49-2 КЗпП України лише у частині попередження ОСОБА_2 про наступне вивільнення, однак не було запропоновано іншу роботу, як того вимагає вказана норма. При цьому про майбутнє звільнення ОСОБА_2 був попереджений 08.05.2013 року, а вакантні посади йому запропоновано лише 01.07.2013 року з порушенням вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Одночасно слід погодитися із висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем приписів п. 45 Положення № 114, який передбачає можливість переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі, якщо немає можливості для призначення на рівнозначну посаду, оскільки на час попередження позивача про звільнення були вакантними посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ (рівнозначні посади). Окрім цього, відповідно до наявної у матеріалах справи копії листа № 178/13-01-04-01-25 від 27.11.2015 року (а.с. 106 т. 2) на час проведення атестації позивача 01.07.2013 року вакантними залишалися ряд інших посад старшого оперуповноваженого, з яких 5 у структурних підрозділах відповідача у м. Львові.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправне звільнення позивача наказом ДПС у Львівській області № 177-0 від 17.07.2013 року та необхідність поновлення його на службі.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що приписи п. 24 Положення № 114 передбачають у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ її поновлення на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Посилаючись на можливість стягнення грошового утримання на користь позивача за рішенням суду не більше як за один рік, апелянтами не подано жодного доказу про те, що заява ОСОБА_2 про поновлення на службі розглядалася більше року з його вини, що свідчить про необґрунтованість таких апеляційних вимог.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Львівській області та Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2016 року у справі № 813/6476/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

ОСОБА_5

Ухвала у повному обсязі складена 21 жовтня 2016 року.