Справа № 756/6731/16-а
Суддя: Маринченко М. М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

20.10.2016 Справа № 756/6731/16-а
унікальний № 756/6731/16-а
провадження № 2-а/756/263/16
ПОСТАНОВА

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Маринченко М.М.‚

при секретарі Приголовкіну В.Г., Борисевичу О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення №94-4-VІІ від 24 грудня 2015 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 згідно графічного матеріалу до клопотання (заяви) № 13, зареєстрованого за вхідним № М-2449 від 26 листопада 2015 року, у власність (площею 0, 1000 га) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; зобов'язання повторно розглянути клопотання (заяву) №13 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд,

встановив:

Позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з вказаним позовом посилаючись на те, що 26 листопада 2015 року звернувся до Бучанської міської ради Київської області в порядку ст. 118 Земельного кодексу України з клопотанням № 13 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки в адміністративних межах Бучанської міської ради Київської області з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розміром не більше 0,10 га. До клопотання позивачем було додано графічні матеріали з позначенням контуру бажаної до відведення у його власність земельної ділянки НОМЕР_2, копію паспорта, копію реєстраційного номера облікової картки платника податків та копію довідки про залучення ОСОБА_2 до заходів антитерористичної операції.

На пленарному засіданні сесії міської ради 24 грудня 2015 року Бучанська міська рада Київської області прийняла рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак у своєму рішенні відповідач взагалі не вказав підстав для відмови. Позивач вважає, що рішення відповідача прямо суперечить Конституції України, Земельному кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Бучанської міської ради Київської області № 94-4-VIІ від 24 грудня 2015 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 згідно з графічними матеріалами до клопотання (заяви) № 13, зареєстрованого у Бучанській міській раді Київської області від 26 листопада 2015 року за вхідним номером М-2449, у власність (площею 0,1000 га) для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; зобов'язати відповідача повторно розглянути зазначене клопотання № 13 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (площею 0,1000 га) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав. Крім того, подав до суду письмову заяву, в якій на підставі ст. 129-1 Конституції України, ст. 267 КАС України просив у постанові, прийнятій за наслідками розгляду цієї справи, зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій до суду заяві просив розглянути справу за відсутності свого представника.

У письмових запереченнях проти позову представник відповідача зазначив, що до Бучанської міської ради Київської області від позивача надійшло 15 клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які 24 грудня 2015 року були винесені на розгляд сесії міської ради. Бучанська міська рада Київської області вирішила відмовити у задоволенні клопотань позивача, керуючись ст. 12, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». До своїх клопотань позивач додав копію публічної кадастрової карти України без зазначення на ній області, району, міста (як нібито графічні матеріали) із позначеннями 35-ти земельних ділянок на невідомій території України. У запереченнях представник відповідача зазначає, що підставою для відмови у задоволенні клопотань позивача є визначені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підстави, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта. Також представник зазначає, що земельна ділянка, площею 890 га, в межах якої позивач просить виділити йому земельні ділянки, відноситься з земель лісового фонду (ліси першої категорії), якими рада не має права розпоряджатися.

Відтак, представник відповідача вважає, що в даному випадку не вбачається бездіяльності міської ради, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного рішення, тому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим Службою безпеки України 29 січня 2010 року. Згідно з довідкою Управління роботи з особовим складом СБ України від 24 грудня 2014 року № 11/1/5-1041 ОСОБА_1 у періоди з 7 по 13 квітня 2014 року, з 14 по 28 квітня 2014 року, з 4 по 17 червня 2014 року та з 11 по 27 серпня 2014 року був залучений до заходів антитерористичної операції.

26 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням № 13 в порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України, яке зареєстроване за вхідним номером М-2449.

У клопотанні позивач послався на те, що він брав участь у антитерористичній операції, має посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій, не використав своє право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва. За таких обставин позивач у своєму клопотанні просив Бучанську міську раду Київської області надати згоду на розробку проекту землевідведення земельної ділянки НОМЕР_2 відповідно до графічного матеріалу, яка розташована в м. Буча, КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 132 - згідно з публічної кадастрової карти, орієнтовного розміру 0,1000 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Бучанської міської ради Київської області від 24 грудня 2015 року № 94-4-VIІ, прийнятим на 4-ій сесії 7-ого скликання, відмовлено громадянам відповідно до списку, у тому числі й ОСОБА_1, в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в м. Буча. Як зазначено в оскаржуваному рішенні відповідач керувався ст. 12, ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Листом від 06 січня 2016 року відповідач надіслав на адресу позивача витяг з вищенаведеного рішення.

У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно з ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 19 ЗК України встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, серед яких в окрему категорію виділені землі житлової та громадської забудови.

Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

За приписами ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 ЗК України врегульовано наступний порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Служби безпеки України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до ст. 12 Закону учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, у тому числі, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, як учасник бойових дій має право на першочергове отримання у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва, городництва.

При зверненні до Бучанської міської ради Київської області із заявою №13 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у місті Буча Київської області, позивач до заяви долучив графічний матеріал, на якому зображено витяг з публічної кадастрової карти України, де червоним відмічені земельні ділянки (втому числі НОМЕР_2), бажані для відведення. У заяві вказане місце розташування земельної ділянки, номер зони, кварталу та код класифікатора об'єктів адміністративно-територіального устрою України, що відповідає місту Буча.

В оскаржуваному рішенні відповідача зазначено, що міська рада керувалася ст. 12, ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою визначені ч. 7 ст. 118 ЗК України. Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення послався лише на вказану норму закону. Разом з тим, відмова суб'єкта владних повноважень у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована в м. Буча, не є вмотивованою, оскільки у тексті оскаржуваного рішення міської ради відсутні будь-які посилання на фактичні обставини, що стали причиною для прийняття такого рішення.

У своїх запереченнях проти позову відповідач вказує таку підставу відмови у задоволенні клопотання позивача, як невідповідність місця розташування об'єкта, посилається на те, що у графічних матеріалах, долучених позивачем, відсутні посилання на область, район, місто, звідки отримано витяг з публічної кадастрової карти України, а також на те, що земельна ділянка, площею 890 га, в межах якої позивач просить виділити йому земельні ділянки, відноситься з земель лісового фонду (ліси першої категорії), якими рада не має права розпоряджатися.

Суд не може прийняти такі пояснення представника відповідача як спроможні, оскільки оскаржуване рішення, прийняте колегіально депутатами міської ради, наведених вище посилань на фактичні обставини не містить.

Приписами частини 7 статті 118 ЗК України встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні згоди на розробку проекту землевідведення, органом місцевого самоврядування може бути встановлена невідповідність об'єкта (земельної ділянки) вимогам законів, нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів, містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Відтак, міська рада при вирішенні клопотання позивача по суті повинна була конкретизувати у чому саме полягає невідповідність об'єкта, у тому числі його місце розташування, вимогам законів, нормативно-правових актів чи іншої містобудівної документації. Відсутність на витягу з публічної кадастрової карти України, наданого в якості графічного матеріалу, посилань на область, район, місто не є встановленою законом підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у тому числі, з огляду на те, що ОСОБА_1 у своєму клопотанні вказав місце розташування земельної ділянки.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, постановляє визнати протиправним та скасувати рішення Бучанської міської ради Київської області №94-4-VIІ від 24 грудня 2015 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 згідно графічного матеріалу до клопотання (заяви) № 13, зареєстрованого у Бучанській міській раді Київської області 26 листопада 2015 року вхідний № М-2449, у власність (площею 0, 1000 га) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зобов'язати Бучанську міську раду Київської області протягом одного календарного місяця з дня набрання постановою законної сили повторно розглянути клопотання ОСОБА_1, зареєстроване у Бучанській міській раді Київської області 26 листопада 2015 року вхідний № М-2449, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 згідно графічного матеріалу до клопотання (заяви) № 13 у власність (площею 0, 1000 га) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу, тощо.

Згідно з ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

В матеріалах справи міститься договір №31/03-3 від 31 березня 2016 року про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5

За вказаним договором, згідно акту виконаних робіт від 05 квітня 2016 року та квитанцій від 31 березня 2016 року, позивачем сплачено за надання правової допомоги 4409 грн. 60 коп.

ФОП ОСОБА_5 має кваліфікацію магістра права, є суб'єктом підприємницької діяльності, який займається діяльністю у сфері права, що підтверджується дипломом магістра, свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, витягом з реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до акту виконаних робіт правова допомоги, надана позивачу, полягала у складанні (написанні) для ОСОБА_1 вказаної позовної заяви. На складання позовної заяви виконавцем витрачено вісім годин, що становить 4409,60 грн. з розрахунку 551,20 грн. за одну годину роботи.

Відповідно до ст.94 КАС України вказані витрати на правову допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської міської ради Київської області.

Також оскільки позивач звільнений від сплати судового за звернення до суду з вказаним позовом з Бучанської міської ради Київської області в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської міської ради Київської області (у зв'язку з задоволенням двох вимог позивача немайнового характеру).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Порядок здійснення такого контролю встановлений ст. 267 КАС України.

Згідно частини першої цієї статті суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто вказана стаття передбачає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом, а не обов'язком суду.

Суд не вбачає підстав на стадії ухвалення судового рішення для встановлення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

У разі вчинення відповідачем протиправних дій чи бездіяльності при виконанні постанови суду, позивач має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними таких дій чи бездіяльності в порядку, визначеному ч. 9 ст. 267 КАС України.

Також судовий контроль за виконанням судового рішення може бути здійснений у порядку, встановленому ст. 181 КАС України (оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця).

На підставі викладеного суд відмовляє у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про зобов'язання Бучанської міської ради Київської області подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 87, 90, 94, 159, 160-163 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бучанської міської ради Київської області №94-4-VІІ від 24 грудня 2015 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 згідно графічного матеріалу до клопотання (заяви) № 13, зареєстрованого у Бучанській міській раді Київської області 26 листопада 2015 року вхідний № М-2449, у власність (площею 0, 1000 га) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов'язати Бучанську міську раду Київської області протягом одного календарного місяця з дня набрання постановою законної сили повторно розглянути клопотання ОСОБА_1, зареєстроване у Бучанській міській раді Київської області 26 листопада 2015 року вхідний № М-2449, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_2 згідно графічного матеріалу до клопотання (заяви) № 13 у власність (площею 0, 1000 га) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з Бучанської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 4409 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської міської ради Київської області.

Стягнути з Бучанської міської ради Київської області в дохід держави судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської міської ради Київської області.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов'язання Бучанської міської ради Київської області подати звіт про виконання судового рішення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М.Маринченко