Справа № 805/12557/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ К/800/64779/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Донецького прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 , у якому просив визнати протиправними та скасувати накази: від 13 серпня 2013 року № 927-аг про накладення на нього дисциплінарного стягнення «сувора догана»; від 20 серпня 2013 року № 969-аг про накладення на нього дисциплінарного стягнення «догана».
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року вказаний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про скасування наказу відповідача від 20 серпня 2013 року № 969-аг залишено без розгляду.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Донецького прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу від 13 серпня 2013 року № 927-аг відмовлено.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Відповідач подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду начальника відділу кадрів 1 (Донецького) прикордонного загону (військова частина 9937) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
6 серпня 2013 року позивач подав на ім`я начальника Донецького прикордонного загону рапорт про надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення терміном 3 доби для оформлення спадщини з 7 серпня 2013 року. Вказаний рапорт зареєстрований в журналі обліку рапортів 6 серпня 2013 року за № 4896.
7 серпня 2013 року відповідальний по прикордонному загону склав рапорт, згідно якого ним в ході перевірки бази даних контролю доступу до управління прикордонного загону було встановлено, що ОСОБА_1 7 серпня 2013 року на територію управління загону не заходив. О 16 годині 40 хвилин відповідальний зателефонував позивачеві для з`ясування питання відсутності його на службі, на що той пояснив, що 6 серпня 2013 року він подав на ім`я начальника прикордонного загону рапорт про надання йому відпустки за сімейними обставинами з 7 серпня 2013 року, і цей рапорт зареєстрований в групі документального забезпечення.
Листом від 8 серпня 2013 року за № 41-4932 ОСОБА_1 повідомлено про те, що командуванням Донецького прикордонного загону розглянуто його рапорт від 6 серпня 2013 року щодо надання відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення, і що така відпустка може бути йому надана після представлення відповідних документів.
Позивач у рапорті від 9 серпня 2013 року висловив свою незгоду із вказаним листом.
9 серпня 2013 року начальником Донецького прикордонного загону прийнято наказ № 916-аг про проведення службового розслідування по факту неприбуття 7 серпня 2013 року підполковника ОСОБА_1 на службу.
Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 року № 111.
У відповідності до вимог зазначеної Інструкції відповідачем було проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок службового розслідування за фактом порушення регламенту робочого часу підполковником ОСОБА_1 , який 12 серпня 2013 року затверджений начальником Донецького прикордонного загону полковником ОСОБА_2 .
Службовим розслідуванням установлено, що 7 серпня 2013 року підполковник ОСОБА_1 був відсутній на службі в управлінні прикордонного загону, що підтверджується поясненнями військовослужбовців та витягом з бази даних контролю доступу до управління прикордонного загону, при цьому начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 своїм рішенням відмовив йому в наданні відпустки за сімейними обставинами, з повідомленням про те, що відпустку може бути надано після представлення відповідних документів.
За висновками службового розслідування підполковник ОСОБА_1 порушив вимоги: статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, в частині виконання дисципліни та своїх обов`язків; наказу начальника Донецького прикордонного загону від 19 грудня 2012 року № 1486, в якому визначений розпорядок дня для військовослужбовців та працівників Донецького прикордонного загону на 2013 рік, в якому визначені робочі дні та час прибуття персоналу на службу; пункту 20.1 наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України від 5 липня 2011 року № 330/151/809/434/146 «Про затвердження Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 липня 2011 року за № 922/19660, в частині дотримання встановленого розпорядку дня.
Згідно висновку службового розслідування за порушення вимог вказаних норм запропоновано притягнути підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності правами начальника прикордонного загону.
На підставі зазначеного висновку службового розслідування та з метою недопущення порушень в подальшому, начальник Донецького прикордонного загону 13 серпня 2013 року виніс наказ № 927-аг, яким підполковнику ОСОБА_1 оголошено «сувору догану».
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, (далі Положення № 1115/2009). Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням в органах Держприкордонслужби кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Згідно частини 10 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII за рішенням командира (начальника) військової частини військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин без збереження грошового забезпечення загальною тривалістю не більш як 15 календарних днів на рік.
У відповідності до частини 1 пункту 210 Положення № 1115/2009 відпустка за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення надається військовослужбовцю у разі: 1) укладення ним шлюбу тривалістю до 10 календарних днів; 2) тяжкого стану здоров`я або смерті рідних по крові або по шлюбу: дружини (чоловіка), батька (матері), вітчима (мачухи), сина (дочки), пасинка (падчерки), рідного брата (рідної сестри) військовослужбовця, батька (матері) подружжя або особи, на вихованні якої перебував військовослужбовець, тривалістю до семи календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; інших рідних тривалістю до трьох календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; 3) пожежі або іншого стихійного лиха, яке спіткало сім`ю військовослужбовця або осіб, зазначених у підпункті 2 цього пункту, тривалістю до 15 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; 4) в інших виняткових випадках, коли присутність військовослужбовця в сім`ї необхідна, за рішенням начальника органу Держприкордонслужби тривалістю до трьох календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад. Така відпустка може надаватися один раз протягом календарного року.
У частині 2 пункту 210 Положення № 1115/2009 закріплено, що за рішенням начальника органу Держприкордонслужби військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин без збереження грошового забезпечення загальною тривалістю не більш як 15 календарних днів протягом календарного року.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач відбув у відпустку недочекавшись рішення начальника Донецького прикордонного загону про задоволення рапорту щодо надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення, внаслідок чого 7 серпня 2013 року безпідставно не з`явився на службу.
Суди обґрунтовано не прийняли до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що начальник Донецького прикордонного загону усно прийняв рішення про надання йому відпустки за сімейними обставинами на підставі рапорту від 6 серпня 2013 року, врахувавши при цьому, що у відповідності до зазначених норм законодавства начальник органу Держприкордонслужби має право своїм рішенням як надати, так і відмовити в наданні відпустки за сімейними обставинами, якщо такі обставини не підпадають під підпункти 1, 2, 3 частини 1 пункту 210 Положення № 1115/2009.
Згідно статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження військового звання на один ступінь; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання.
Враховуючи викладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про правомірність прийняття відповідачем оспорюваного наказу від 13 серпня 2013 року № 927-аг про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним і скасування вказаного наказу.
Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.
Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.