Справа № 815/4995/16
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/4995/16

Справа № 815/4995/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Одеса

ВСТАНОВИВ:

07.10.2016 року відповідач отримав копію ухвали про відкриття скороченого провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 49).

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, підтверджені доказами, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

29.10.2015 року Інспекцією з питань захисту споживачів в Одеській області на підставі акту перевірки характеристик продукції № 0013 від 16.10.2015 року складено протокол №006 про виявлені порушення ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», ст 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

16.11.2015 року відповідач звернувся з позовом до Одеського окружного адміністративного суду до Інспекціїї з питань захисту прав споживачів в Одеській обалсті, в якому просив, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог: визнати протиправними дії Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області щодо проведення позапланової перевірки ТОВ «ІСУ Трейд Україна» з 13.10.15р. по 16.10.15р., оформленої актом перевірки характеристик продукції №0013 від 16.10.16р., просив визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області про накладення штрафних санкцій №6 від 29.10.15р.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 року було відмовлено у задоволенні зазначеного адміністратвивного позову ТОВ «ІСУ Трейд Україна». Одеським апеляційним адміністративним судом від 19.04.16р. апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення першої інстації залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

За приписами ч. 2, п. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України "Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності" відповідність введених в обіг в Україні продукції, процесів та послуг технічним регламентам є обов'язковою. Вимоги технічних регламентів поширюються на товари вітчизняного та іноземного походження незалежно від їх походження.

Згідно п.11 Технічного регламенту № 717 мийний засіб маркується шляхом нанесення на зовнішню поверхню пакування чи етикетку напису чіткими літерами, що не змиваються протягом строку придатності такого засобу, із зазначенням, серед іншого, строку придатності.

Контролюючим органом у сфері захисту прав споживачів, державного ринкового нагляду, державного нагляду за додержанням технічних регламентів, стандартів, норм і правил є Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів (Держспоживінспекція України), яка відповідно до п. 1, пп. 1 п. 3, п. 7 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України № 465/2011 від 13.04.2011р., є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі України.

Держспоживінспекція України входить до системи органів виконавчої влади і реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Держспоживінспекція України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Серед основних завдань Держспоживінспекції України є реалізація державної політики у сферах: державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері; державного ринкового нагляду; державного нагляду за додержанням технічних регламентів, стандартів, норм і правил. Держспоживінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Частинами 1, 2 ст.10 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” встановлено, що ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об'єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об'єктами технічних регламентів.

Згідно з ч.1 ст.4, п.4, 6, 11 ч.1 ст.11, пп.1, 3-6 ч.1 ст.15, п.2 ч.1 ст.22, ч.1-4, 6 ст.23 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Вищевказані норми визначають, що з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування); приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень; вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.

При цьому посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд, мають право: проводити у випадках і порядку, визначених цим Законом, документальні перевірки та обстеження зразків продукції, відбирати зразки продукції і забезпечувати проведення їх експертизи (випробування); вимагати від суб'єктів господарювання надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення ринкового нагляду, одержувати копії таких документів і матеріалів; вимагати від посадових осіб суб'єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців надання у погоджений з ними строк усних чи письмових пояснень з питань, що виникають під час проведення перевірок і вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; складати акти перевірок та застосовувати в установленому законом порядку штрафні санкції до суб'єктів господарювання за порушення вимог цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" та встановлених вимог; складати на основі актів перевірок протоколи про адміністративні правопорушення у сфері здійснення ринкового нагляду та розглядати справи про відповідні адміністративні правопорушення згідно із законом України.

Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки. Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною.

Згідно з Переліком органів державного ринкового нагляду та сфер їх відповідальності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №573 від 01.06.2011р., Держспоживінспекція здійснює нагляд, зокрема, у сфері відповідальності (вид продукції) - мийні засоби.

За приписами ч. 5 ст. 10 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов'язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються цим Законом, Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами України.

Відповідно до ч.5 ст. 23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

Частиною 1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено підстави для здійснення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю).

Водночас, згідно ч. 2 ст.6 вказаного Закону проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч.1 ст. 25 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" передбачено, що органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її виробників, якщо за результатами перевірки характеристик продукції у її розповсюджувача є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника такої продукції.

Відповідно до ч.7 ст.8 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб'єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб'єкту господарювання цю продукцію.

Як зазначалось вище, п.11 Технічного регламенту мийних засобів, затвердженого Постановою КМУ №717 від 20.08.2008р., передбачено, що мийний засіб маркується шляхом нанесення на зовнішню поверхню пакування чи етикетку напису чіткими літерами, що не змиваються протягом строку придатності такого засобу, із зазначенням, зокрема, строку придатності.

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” суб'єкти господарювання за порушення цього Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Згідно п.2 ч.2 ст.44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення Національного знака відповідності на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області є правонаступником Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області у зв’язку з постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади».

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1092 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» передбачено: утворення як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових, продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1; реорганізація територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Таким чином, на підставі ст.ст.10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними, а вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.16р. про відмову у задоволенні адміністративного позову ТОВ "ІСУ ТРЕЙД Україна" до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області про визнання неправомірними дій, визнання неправомірною та скасування постанови №6 від 29.10.2015р. (а.с. 38-41), та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.16р. про залишення апеляційної скарги ТОВ "ІСУ Трейд Україна" без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.16р. – без змін (а.с. 42-45).

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності та виходячи з встановленого судом факту наявності у відповідача боргу по штрафним санкціям, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Суддя О.М. Тарасишина