Справа № 826/3347/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2016 року 15:58 № 826/3347/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гой Т.І.,

свідка - ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним наказу №22 від 17.12.2015 р., -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_4 до Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним наказу №22 від 17.12.2015 р., мотивуючи позовні вимоги тим, що в жодному документі, в тому числі в індивідуальному плані соціального захисту ОСОБА_5, не зазначено яким чином мати (позивач) ухиляється від виконання банківських обов'язків і як це відображається на дитині.

При цьому, позивач зазначає, що пунктом 2 Порядку ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 20.01.2014 року №27, визначено виключний перелік підстав для взяття дитини на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. При цьому, жодна із вказаних підстав перебування ОСОБА_5 на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, не виявлена численними перевірками та обстеженнями.

В позовній заяві позивач просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ Служби у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 17.12.2015 року №22 «Про постановку на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах».

В ході судового розгляду даної справи представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є одинокою матір'ю, виховує малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

17.12.2015 року Службою у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на виконання наказу Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту від 20.01.2014 року №27 «Про порядок ведення службами у справах дітей обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах», видано наказ №22 «Про постановку на облік дитини, яка опинитись у складних життєвих обставинах».

Даний наказ прийнято з підстав того, що дитина (малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) проживає у сім'ї, в якій батьки, ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

Незгода позивача з даним наказом зумовила звернення її до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку визначає Закон України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» 24.01.1995 року №20/95-ВР (далі - Закон №20/95-ВР).

Статтею 1 Закону №20/95-ВР визначено, що під соціальним захистом дітей у цьому Законі слід розуміти комплекс заходів і засобів соціально-економічного та правового характеру, здійснення яких покладається на суб'єктів, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, щодо забезпечення прав дітей на життя, розвиток, виховання, освіту, медичне обслуговування, надання матеріальної підтримки.

Відповідно до ст. 2 Закону №20/95-ВР діяльність органів і служб у справах дітей та спеціальних установ і закладів соціального захисту для дітей здійснюється на принципах: законності; застосування переважно методів виховання і переконання, що передбачають вжиття примусових заходів лише після вичерпання всіх інших заходів впливу на поведінку дітей; гласності, тобто систематичного інформування про стан справ щодо захисту прав дітей, правопорушень серед дітей, роботу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань сім'ї та дітей, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім'ї та дітей, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, служб у справах дітей, спеціальних установ і закладів соціального захисту для дітей у відкритій державній статистиці, засобах масової інформації; збереження конфіденційності інформації про дітей, які вчинили правопорушення і до яких застосовувалися заходи індивідуальної профілактики; неприпустимості приниження честі і гідності дітей, жорстокого поводження з ними.

Згідно ст. 4 Закону №20/95-ВР основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, служб у справах дітей є, зокрема, розроблення і здійснення самостійно або разом з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадськими організаціями заходів щодо захисту прав, свобод і законних інтересів дітей.

Як повідомив представник відповідача, 03.11.2015 року від ТОВ «Юридична компанія «Шелті» надійшло повідомлення щодо невиконання батьківських обов'язків матір'ю дитини гр. ОСОБА_4, а саме: впродовж 8 місяців дитина не була на медичному обстеженні у лікарів районної поліклініки, не отримала необхідних щеплень, мати малолітнього веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями.

При цьому, згідно наданої відповіді з Управління охорони здоров'я Печерської районної в м. Києві державної адміністрації встановлено, що гр. ОСОБА_4 дійсно не з'являлась на проведення планових профілактичних щеплень протягом вказаного терміну.

04.11.2015 року провідним спеціалістом Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_3 здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї малолітньої (неповнолітньої) дитини, за результатами якого складено відповідний акт.

За результатами відповідного обстеження встановлено, що гр. ОСОБА_4 проведено профілактично-виховну бесіду щодо належного виконання батьківських обов'язків та підтримані охайності, чисто в помешканні, де проживає малолітня дитина. На вигляд, комісії мати належним чином виконує покладені на неї обов'язки. Підстав для взяття дитини на профілактичний облік не виявлено.

В подальшому, як зазначив відповідач, 02.12.2015 року до Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_6 про невиконання батьківських обов'язків гр. ОСОБА_4

17.12.2015 року начальником та головним спеціалістом юридичного відділу Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї малолітньої (неповнолітньої) дитини, за результатами якого складено відповідний акт.

Зазначеним обстеженням встановлено, що «на момент відвідування у квартирі було не прибрано, брудно, відчувався запах сечі. Дитина знаходилась у дитячому ліжку. Від мами відчувався запах алкоголю. На кухні безлад, в холодильнику брудно, грибок. Для дитини харчів немає. Готової страви для дитини не приготовано. У дитини був незмінений памперс».

Того ж дня, Службою у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято оскаржуваний наказ №22 «Про постановку на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах».

Відповідач зазначає, що постановка малолітнього ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, була необхідним заходом щодо захисту його прав та інтересів, оскільки на момент обстеження умов проживання 17.12.2015 року працівниками Служби було виявлено факт невиконання матір'ю своїх обов'язків по утриманню та вихованню своєї малолітньої дитини.

При цьому, представник відповідача зазначив, що під час опитування сусідки з квартири №94 встановлено, що мати дуже часто залишає хлопчика, особливо ввечері, одного вдома, та в темряві він голосно плаче та кричить, на підтвердження чого надано копії відповідних актів від 15.01.2016 року та 25.01.2016 року.

Відповідно до п. 3 Порядку ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 20.01.2014 N27, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 р. за N216/24993 (далі - Порядок №27), виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, може здійснюватись, зокрема, за зверненням громадян.

Пунктом 4 зазначеного Порядку №27 визначено, що отримана інформація про дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, та достовірність підстав для взяття її на облік, за винятком документально засвідчених відомостей, які надійшли від органів внутрішніх справ, територіальних органів Державної пенітенціарної служби України, прокуратури та судів, перевіряються відповідною службою у справах дітей шляхом: обстеження умов проживання дитини (у разі проживання дитини в закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - його відвідання), під час якого особлива увага приділяється умовам проживання, виховання та розвитку дитини, ставленню до неї батьків або осіб, які їх замінюють, та найближчого соціального оточення дитини.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2015 року начальник Служби листом №16-760 повідомив директору Печерського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, що 17.12.2015 року на облік Служби поставлено малолітнього ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), який опинився у складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що дитина проживає в сім'ї, в якій батьки, ухиляються від виконання батьківських обов'язків, з метою вжиття заходів для проведення відповідної роботи з матір'ю дитини - гр. ОСОБА_4, а також можливості надання соціальних послуг родині.

Відповідно до акту обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1, складеного 05.02.2016 року директором КП КОР «Рембудексплуатація», у вказаній квартирі відсутні пошкодження водопровідної та каналізаційної мережі та специфічні запахи, які можуть проявлятись в результаті засмічення каналізаційних і водопровідних труб, а також запахи цвілості або грибка, який може виділятись в результаті протікання водопровідних труб.

05.02.2016 року Службою у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації видано наказ №03 «Про зняття з обліку дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах», яким знято з обліку Служби ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку зі зникненням підстав та виправленням ситуації в родині.

Крім того, 21.03.2016 року Службою прийнято накази №05 та №06, якими у зв'язку з допущенням технічної помилки у преамбулі Наказу №22 від 17.12.2015 року «Про постановку на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах» та у преамбулі наказу №03 від 05.02.2016 року «Про зняття з обліку дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах» замінено слова «Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту» на «Міністерство соціальної політики України».

Водночас, ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача.

Оскільки оскаржуваний наказ №22 від 17.12.2015 року «Про постановку на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах» не створює для позивача жодних наслідків та не порушує його права та законні інтереси у зв'язку з прийняттям Службою наказу №03 від 05.02.2016 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі у зв'язку з відсутність станом на момент вирішення даної справи порушеного права позивача.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, відповідачем належним чином виконаний обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для присудження на користь позивача понесених судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов