Справа № 826/25939/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2016 року № 826/25939/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Геос Девелопмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сангрія - М», про визнання протиправними дій, скасування протоколу та постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправними дії головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю органу державного архітектурного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Радченко Михайла Михайловича по проведенню позапланової перевірки на об'єкті: Будівництво житлового будинку з вбудованим банним комплексом і приміщеннями соціально - побутового призначення та підземним паркінгом на вул. І. Кудрі, 26 у Печерському районі м. Києва та складанню припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.10.2015, протоколу про адміністративне правопорушення від 09.11.2015, акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20.10.2015;

скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 09.11.2015 та постанову по справі про адміністративне правопорушення від 09.11.2015 № 28 стосовно позивача.

Протокольною ухвалою допущено заміну неналежного відповідача Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві на належного - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі - ДАБІ України).

Представник позивача та ТОВ «Сангрія - М» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

Представник ТОВ «Геос Девелопмент» звернувся до суду з поясненнями, в яких підтримав позовні вимоги в частині скасування спірних протоколу та постанови.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається у порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2016 позовні вимоги про визнання протиправними дій головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю органу державного архітектурного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Радченко Михайла Михайловича по складанню протоколу про адміністративне правопорушення від 09.11.2015, про скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 09.11.2015 та постанови по справі про адміністративне правопорушення від 09.11.2015 № 28 стосовно ОСОБА_1 виділено у самостійне провадження, якому присвоєно № 826/12529/16.

Таким чином, в межах даної адміністративної справи № 826/25939/15 розглядаються позовні вимоги про визнання протиправними дій головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю органу державного архітектурного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Радченко Михайла Михайловича по проведенню позапланової перевірки на об'єкті: Будівництво житлового будинку з вбудованим банним комплексом і приміщеннями соціально - побутового призначення та підземним паркінгом на вул. І.Кудрі, 26 у Печерському районі м. Києва та складанню припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.10.2015, акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20.10.2015.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

26.10.2015 за результатами проведеної головним інспектором будівельного нагляду за діяльністю органу державного архітектурного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Радченком М.М., на підставі наказу ДАБІ України від 18.08.2015 № 915, позапланової перевірки ПАТ «Боїнський комплекс» дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил об'єкта будівництва - будівництво житлового будинку з вбудованим комплексом і приміщеннями соціально-побутового призначення та підземним паркінгом на вул. І. Кудрі, 26 у Печерському районі м. Києва, складено акт, в якому зафіксовані відповідні порушення. При цьому, позивач є головним архітектором вказаного проекту - об'єкта будівництва.

За результатами такої перевірки названим головним інспектором видано головному архітектору проекту ТОВ «Сангрія-М» ОСОБА_1. припис від 26.10.2015 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою усунути виявлені порушення у відповідності до вимог чинного законодавства України у термін до 26.11.2015.

Водночас, позовні вимоги обґрунтовані протиправністю проведення перевірки ПАТ «Боїнський комплекс» та необґрунтованістю викладених у складеному акті перевірки висновків, на підставі якого і видано спірний припис, а отже оскаржувані дії, на думку позивача, порушують його права та є протиправними.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Звідси, поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 15.12.2015 у справі № 800/206/15. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 у справі № К/800/38720/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 6 КАС України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси юридичних осіб, тобто суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.03.2013 у справі № 21-438а12.

Разом з тим, оспорювані дії відповідача щодо проведення перевірки ПАТ «Боїнський комплекс» та, відповідно, складання акту перевірки та припису на підставі такого акту, не могли спричинити порушення прав та законних інтересів позивача у публічно-правовій сфері, оскільки позивач не є учасником публічно-правових відносин при здійсненні відповідачем таких дій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі № 21-1115во10.

Згідно з ч. 2 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких умов, колегія суддів приходить до висновку, що ДАБІ України у рамках публічно-правових відносин з позивачем не порушувала його права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України, судовий збір сплачений позивачем відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко