Справа № 340/229/16-а 2-а/340/23/16
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 р. Справа № 876/5428/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04.07.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.05.2016 року звернулася в суд з урахуванням уточнень позовних вимог до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в якому просить визнати протиправними дії Косівського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо зменшення розміру пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії, починаючи з 26.05.2016 року з врахуванням заробітної плати за період з 15.01.1993 року по 30.05.1998 року за роботу по сумісництву у МП «Черемош» відповідно до відомостей зазначених у книгах про нарахування заробітної плати за 1993-1998 роки на підставі яких МП «Черемош» видано довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 26.04.2016 року за вих. №0011.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04.07.2016 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Враховуючи викладені обставини справи, у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України, ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд здійснено за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 2012 року ОСОБА_1 призначено пенсію управлінням Пенсійного фонду України у Верховинському районі.

З 01.06.2013 року розмір її пенсії зменшено у зв'язку з виключенням заробітної плати по МП «Черемош» за період 1993-1998 років. Також із пенсії позивача з 01.08.2013 року проводилось щомісячне відрахування 20% до погашення виниклої переплати.

Відповідачем такі дії мотивовано тим, що в результаті проведеної в травні 2013 року перевірки шляхом співставлення звітів форми 4-ПФ МП «Черемош» із довідкою, поданою ОСОБА_1 про заробітну плату в МП «Черемош» в період 1993-1998 років було виявлено, що суми нарахованої заробітної плати відображені в довідці являються більшими від загального фонду оплати праці по МП «Черемош», а тому зроблено висновок про недостовірність довідки №23 від 27.12.2010 року, яка видана МП «Черемош».

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2015 року було задоволено позов ОСОБА_1 в частині зобов'язання управління ПФУ у Верховинському районі припинити стягнення із її пенсії 20% щомісячно до погашення переплати та повернення суми утриманих із пенсії коштів, починаючи з 14.10.2014 року. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 року постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2015 року залишено без змін.

Позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок їй пенсії із врахуванням заробітної плати за період роботи у МП «Черемош» протягом 1993-1998 років, надавши довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, яка повторно видана МП «Черемош» 26.04.2016 року за вих. №0011.

Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області листом за вих. №1177/03 від 26.05.2016 року у перерахунку пенсії ОСОБА_1 було повторно відмовлено.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

У відповідності до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

За змістом частин п'ятої та шостої статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV встановлено, що страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. (ч. 12 цієї статті).

Згідно із ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отриманих застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які, відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне соціальне страхування, а за період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), у межах сум, які, відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до ст. 40 цього Закону, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу, до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці.

Аналіз зазначених положень законодавства свідчить, що саме роботодавець є тією особою, яка згідно закону повинна сплачувати страхові внески. Працівнику законом не надано права на оплату чи контроль за оплатою таких платежів. Відтак, несплата страхових внесків роботодавцем до відповідного фонду не може бути підставою для позбавлення особи права на отримання пенсії відповідно до реального стажу роботи та заробітної плати.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала по сумісництву у МП «Черемош» з 15.01.1993 року по 30.05.1998 року, що стверджується довідками, виданими МП «Черемош».

Даним підприємством ОСОБА_1 видано довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за вих. №23 від 27.12.2010 року та за вих. № 0011 від 26.04.2016 року відомості в яких повністю відповідають записам у книзі №1 по зарплаті МП «Черемош» за період 1992-2001 років, копії яких є в матеріалах справи.

Факт роботи ОСОБА_1 по сумісництву у МП «Черемош» та отримання заробітної плати протягом 1993-1998 років підтверджено довідкою зустрічної звірки щодо документального підтвердження достовірності видачі довідок МП «Черемош» окремим працівникам про стаж та заробітну плату для обчислення пенсій, яка складена Державною фінансовою інспекцією Івано-Франківської області 16.06.2016 року за вих.№04-21/1231-з, а також показаннями допитаних в суді першої інстанції свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідач, вказуючи на недостовірність цих довідок належних доказів на підтвердження цього не навів, а також відсутні будь-які відомості про те, що ним вживались заходи щодо пред'явлення претензій до підприємства, яке видало позивачу довідки.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів дійшла висновку про підставність позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення їй розміру пенсії, а також щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати по сумісництву у МП «Черемош» у період з 15.01.1993 року по 30.05.1998 року, оскільки таке підтверджується матеріалами справи та не спростовано апелянтом, яким також не подано відповідних доказів на неналежність довідки МП «Черемош», а факт не відображення у звітах МП «Черемош» форми 4-ПФ відомостей про фактичну заробітну плату позивача у період 1993-1998 років, із урахуванням того, що в даний період система персоніфікованого обліку ще не діяла, не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні цього періоду при визначенні розміру її пенсії.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04.07.2016 року у справі №340/229/16-а провадження №2-а/340/23/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 19.10.2016 року