Справа № 353/114/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/5082/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Мороз Л.Л., Горбатюка С.А., Шведа Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року по справі №353/114/15-а (876/4407/15) за позовом ОСОБА_1 до Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області, в якому просила: визнати рішення відповідача щодо застосування при призначенні пенсії показника середньої заробітної плати за 2006 рік незаконним, зобов'язати відповідача застосувати при призначенні пенсії з 1 червня 2009 року та подальших перерахунках пенсії показник середньої заробітної плати за 2009 рік (1650,43 грн.) та здійснювати таку виплату недоотриманих грошових коштів у перерахунковому розмірі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що управлінням Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області неправомірно застосована при перерахунку пенсії середня заробітна плата за 2006 рік. Зазначає, що мала б застосовуватися середня заробітна плата за 2009 рік у розмірі 1650,43 грн.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року позовні вимоги за період з 1 червня 2009 року по 2 серпня 2014 року залишені без розгляду у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року позовні вимоги задоволені. Визнані неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Тлумацькому районі Івано-Франківської області щодо застосування при призначенні пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2006 рік. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Тлумацькому районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок з 03.08.2014 року та виплачувати пенсію ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2009 рік, з врахуванням виплачених сум пенсій.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року скасована постанова суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 Усинським УПФР по м. Усинську (Російська Федерація) була призначена пенсія по віку, про що свідчить Протокол від 08.11.2000 р., який міститься в матеріалах справи. У зв'язку з переїздом ОСОБА_1 на постійне місце проживання в Україну, виплата їй пенсії в Російській Федерації з 01.06.2009 р. була припинена на підставі «закінчення строку виплати» (Додатковий атестат УПФ РФ в м. Усинську Республіки Комі від 26.10.2010 р.).

ОСОБА_1 13.05.2010 р. звернулась до УПФУ в Тлумацькому районі з заявою, в якій просила витребувати її пенсійну справу з УПФ РФ в м. Усинську Республіки Комі, оскільки вона переїхала на постійне місце проживання в АДРЕСА_1. На підставі цієї заяви УПФУ в Тлумацькому районі Івано-Франківської області неодноразово, в т.ч. 21.05.2010 р., 27.09.2010 р., 13.10.2010 р. направляло УПФ РФ в м. Усинську Республіки Комі (РФ) вимоги щодо направлення пенсійної справи ОСОБА_1 До УПФУ у Тлумацькому районі Івано-Франківської області 01.11.2010 р. разом з супровідним листом від 20.10.2010 р. УПФ РФ в м. Усинську Республіки Комі (РФ) направило пенсійну справу ОСОБА_1

Відповідно до розпорядження УПФУ в Тлумацькому районі Івано-Франківської області № 1622 від 25.11.2010 р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком з 01.06.2009 р. в сумі 589,59 грн.

ОСОБА_1 22.03.2011 р. звернулась до УПФУ у Тлумацькому районі з заявою, в якій просила надати інформацію щодо порядку та умов нарахування її пенсії. УПФУ в Тлумацькому районі листом від 05.04.2011 р. надало їй відповідь, в якій детально зазначило всі дані, на підставі яких їй була призначена пенсія та проведені її перерахунки в подальшому, в т.ч. в даному листі було відображено, що при розрахунку пенсії ОСОБА_1 був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2006 р., а також зазначено, що пенсія нараховується та виплачується відповідно до діючого законодавства.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивачу на території України була призначена пенсія за віком вперше, тому при розрахунку її пенсії підлягає до застосування показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 рік.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що оскільки позивач вже отримувала пенсію в Російській Федерації, у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання в Україні управлінням Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі Івано-Франківської області продовжено (поновлено) виплату пенсії, а не здійснено її первинне призначення, для якого береться рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення, яка набула чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави-учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера, а обчислення проводиться з заробітку за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно із ст. 6 Угоди визначено, що для встановлення права на пенсію, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться з заробітку за періоди роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Розмір пенсії переглядається у відповідності із законодавством держави-учасниці Угоди по новому місці проживання пенсіонера з додержанням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 даної Угоди.

Відповідно до ст. 7 Угоди, при переселенні пенсіонера в межах держав - учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави по новому місці проживання пенсіонера.

Судами встановлено, що розпорядженням УПФУ в Тлумацькому районі Івано-Франківської області № 1622 від 25.11.2010 р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком з 01.06.2009 р. в сумі 589,59 грн.

Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, у редакції чинній станом на час винесення спірного рішення,(далі - Закон України № 1058-IV), передбачено, якщо при призначенні пенсії (поновленні, або переведенні з одного виду на інший) для її розрахунку береться заробітна плата згідно ч. 1 ст. 40 Закону України № 1058, то згідно ч.2 статті 40 того ж Закону, має застосовуватися і відповідний показник середньої заробітної плати по Україні.

Згідно змісту абзацу четвертого частини другої статті 40 Закону України № 1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс (середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузях статистики, економіки, праці та соціальної політики і фінансів;

З наведеного вбачається, що при призначенні пенсії враховується середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону застосовується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи те, що позивачу на території Російської Федерації була припинена виплата пенсії, а на території України він звернувся із заявою до Управління саме про призначення пенсії за віком, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що середньомісячний розмір заробітку для розрахунку її пенсії має бути визначений з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 рік.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог, а суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в силі з урахуванням вищенаведених обставин.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, але помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню в силі, яка відповідає нормам матеріального і процесуального права та скасована апеляційним судом помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року скасувати.

Постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: