Справа № 817/1030/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2016 р. Р і в н е 817/1030/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.06.2016 року №.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Пояснив суду на їх обґрунтування, що вважає висновки, покладені в основу оспорюваного рішення, безпідставними. Зокрема, представник позивача зазначив, що за неподання позивачем звітності за 2013 рік, 2015 рік контролюючий орган повинен був застосовувати штраф, встановлений ст. 120 Податкового кодексу України, чого, на його думку, зроблено не було. Також, представник позивача вказав, що позивач протягом 2013 року не здійснювала відчуження двох легкових автомобілів, що підтверджується наданою ним інформацією щодо зняття легкових автомобілів, які належали позивачу на праві власності, з обліку.

Просив позов задовольнити повністю.

У судове засідання 19.10.2016 року позивач та/або її представник не прибули. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила. Пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, що наявними у контролюючого органу належними і допустимими доказами підтверджується факт продажу позивачем у 2013 році двох легкових автомобілів, здійснений третіми особами, що діяли на підставі довіреностей. Крім того, представник відповідача вважає доведеною ту обставину, що позивач, яка перебувала на загальній системі оподаткування, не подала у визначені законодавством строки декларації про майновий ста і доходи за 2013 рік та 2015 рік.

Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання 19.10.2016 року представник відповідача не прибула, подала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача.

За змістом частини 4 статті 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Тому, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, у порядку письмового провадження на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судом встановлено, що Дубенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.04.2013 року по 19.05.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 19.05.2016 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2013 року по 19.05.2016 року, результати якої оформлено актом від 27.05.2016 року за №76/17/НОМЕР_1 (а.с. 6-13).

На підставі акту перевірки Дубенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.06.2016 року №, яким збільшено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 5652,50 грн., в тому числі 4250,00 грн. за основним платежем та 1402,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 15).

В основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення покладено висновки контролюючого органу про порушення платником податків вимог пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 173.2 ст. 173, пп. 177.5.2 п. 177.5 ст. 177, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, яке полягало у неподанні податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2013 рік, 2015 рік і заниженні доходу, отриманого при продажі об'єкту рухомого майна у вигляді легкового автомобіля за 2013 рік на суму 85000,00 грн.

За приписами підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на час настання терміну подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік), платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно з п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на час настання терміну подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік), платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Підпунктом 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.

Підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця з 03.06.2010 року, здійснює господарську діяльність за основним видом - роздрібна торгівля автомобілями та у період з 01.01.2013 року по 19.05.2016 року перебувала на загальній системі оподаткування (а.с. 6, 9).

За даними контролюючого органу платником податків, всупереч вимог законодавства, не подано податкові декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, терміном подачі якої було 10.02.2014 року та за 2015 рік, терміном подачі якої було 09.02.2016 року.

Представником позивача вказана обставина визнається.

Пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Тому, суд приходить до висновку, що мали місце підстави для притягнення позивача до передбаченої наведеною нормою відповідальності, відтак, податкове повідомлення-рішення від 03.06.2016 року за № в частині застосування штрафу в сумі 340,00 грн. є правомірним та не підлягає скасуванню.

За приписами пп. "в" пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів.

Згідно з п. 173.1 ст. 173 Податкового кодексу України, дохід платника податку від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу. Дохід від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об'єкта, визначеної згідно із законом. Дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).

Відповідно до п. 173.2 ст. 173 Податкового кодексу України, як виняток із положень пункту 173.1 цієї статті, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року одного з об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, не підлягає оподаткуванню. Дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року двох та більше об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.2 статті 167 Податкового кодексу України передбачено, що ставка податку становить 5% бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 належали на праві власності легкові автомобілі: RENAULT KANGOO, 2010 року, № кузова НОМЕР_2; VOLKSWAGEN CADDY, 2005 року, № кузова НОМЕР_3; FORD TRANSIT, 2007 року, № кузова НОМЕР_4 (а.с. 45-48).

Протягом 2013 року позивачем продано два легкових автомобілі, а саме:

1.VOLKSWAGEN CADDY, 2005 року, № кузова НОМЕР_3 - 13.02.2013 року, продаж якого здійснено гр. ОСОБА_2 на підставі передоручення від гр. ОСОБА_3 серії ВРР №992262, що діяв на підставі довіреності ВРС №025017, виданої ОСОБА_1 03.05.2012 року, за ціною 80000,00 грн. що підтверджується, зокрема: довідкою-рахунком №943326 від 13.02.2013 року, обліковою карткою №13323080 від 13.02.2013 року, довідкою ТОВ "Міжрегіональний брокерський дім "Фаворит" від 13.08.2015 року №80 та листом територіального сервісного центру №5345 регіонального сервісного центру МВС в Полтавський області від 30.08.2016 року №2707;

2.FORD TRANSIT, 2007 року, № кузова НОМЕР_4 - 14.05.2013 року, продаж якого здійснено гр. ОСОБА_4 що діяв на підставі довіреності ВТЕ №285606, виданої ОСОБА_1 02.04.2013 року, за ціною 85000,00 грн. що підтверджується, зокрема: довідкою-рахунком №346145 від 14.05.2013 року, обліковою карткою №153571 від 02.04.2013 року, довідкою ТОВ "СТВ АВТО" від 18.08.2015 року №18082015 (а.с. 50-60, 72).

Відповідно до ст. 239 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Згідно з ч. 3 ст. 240 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений замісником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Суд відхиляє посилання позивача на ту обставину, що Дубенським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області 14.09.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за ознаками частини 1 статті 358 Кримінального кодексу України за фактом видачі та посвідчення завідомо підробленого офіційного документу - довіреності серії ВРР №992262, в якому вказані завідомо неправдиві відомості, що стало підставою для незаконного зняття з обліку у ВРЕР (5309) м. Зінькова від імені ОСОБА_1 легкового автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, 2005 року, № кузова НОМЕР_3, на підставі поданої позивачем заяви (а.с. 73).

В силу частини 4 статті 72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, саме по собі внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення ще не свідчить про доведеність тієї обставини, що продаж легкового автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, 2005 року, № кузова НОМЕР_3 від імені позивача було здійснено неуповноваженою особою та не могло мати впливу на цивільні права і обов'язки позивача.

Отже, позивачем отримано дохід у розмірі 16500,00 грн. від продажу протягом звітного (податкового) 2013 року двох об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля, що не був задекларований. При цьому, дохід у сумі 85000,00 грн., отриманий від продажу другого легкового автомобіля FORD TRANSIT, 2007 року, № кузова НОМЕР_4, підлягає оподаткуванню за ставкою 5% від його вартості, що становить 4250,00 грн.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України встановлено, що в разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Тому, суд приходить до висновку, що мали місце підстави для визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 4250,00 грн. та накладення штрафу в сумі 1062,50 грн., відтак, податкове повідомлення-рішення від 03.06.2016 року за № в цій частині є правомірним та не підлягає скасуванню.

За наведених обставин, позовні вимоги не знаходять свого підтвердження достатніми належними і допустимими доказами і в їх задоволенні слід відмовити повністю.

За приписами ст. 94 КАС України, судові витрати на користь сторін не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.