Справа № 310/6455/16-а
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/6455/16-а
У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді……… ОСОБА_1,

при секретарі……………… ОСОБА_2,

за участю позивача, представника позивача адвоката ОСОБА_3, представника третьої особи адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну позовну заяву ОСОБА_5 до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання рішення частково незаконним та скасування, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 05.09.2002р. № 539 «Про затвердження актів державних технічних комісій» в частині пункту 1.1. щодо затвердження акту технічної комісії про прийняття закінченого будівництва двоповерхового житлового будинку по вул. Літке, 5, в м. Бердянську Запорізької області, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем було прийнято незаконне рішення про дозвіл ОСОБА_7, як замовнику (забудовнику), ввести житловий будинок за вищезазначеною адресою в експлуатацію та затверджено акт державної технічної комісії про прийняття обєкту в експлуатацію на імя неналежної особи. Крім того зазначив, що відповідно до норм ст.22 КПшС України та ст.60 Сімейного кодексу України вищезазначений житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, будівельні матеріали та обладнання якого є обєктом права спільної сумісної власності його ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і повинен вводитися в експлуатацію саме ними. Однак на цей час, внаслідок незаконного рішення виконавчий комітет Бердянської міської ради фактично надав право оформити право власності на збудований житловий будинок ОСОБА_7.

В судовому засіданні представник третьої особи адвокат ОСОБА_4 надав клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Своє клопотання мотивував тим, що виходячи з позовних вимог ОСОБА_5 фактично існує спір про право власності (цивільне) на житловий будинок між фізичними особами позивачем та третьою особою ОСОБА_6, оскільки кожна сторона вважає цей житловий будинок своєю власністю.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вони вже зверталися за вирішенням такого спору в порядку цивільного судочинства.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вважає, що клопотання про закриття провадження по справі є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

З огляду на положення ст.ст. 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних

прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері цивільних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері цивільних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, у пункті 5 рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Оскаржуване у позовній заяві рішення також є ненормативним актом одноразового застосування і воно вичерпало свою дію фактом його виконання.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною особою майна у власність підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, оскільки правова природа вказаного спору носить цивільний, а не публічно-правовий характер, тому в розумінні положень ст.ст. 2, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на зазначені правовідносини, у звязку із чим провадження у справі підлягає закриттю.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У х в а л и в :

Клопотання представника третьої особи адвоката ОСОБА_4 про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі № 310/6455/16-а за адміністративною позовною заявою ОСОБА_5 до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання рішення частково незаконним та скасування закрити.

Розяснити позивачу право на звернення за захистом порушеного права у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1