Справа № 808/1007/16
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2016 рокусправа № 808/1007/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 р.

у справі № 808/1007/16

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, зобов'язання направити подання про повернення кошти,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась у Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.06.2015 року №19345-17 про стягнення 25 000 грн. безпідставно сплаченого транспортного податку за 2015 рік.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС в Запорізькій області №19345-17 від 17.06.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони до суду не зявилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ, що дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

У звязку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номер АР3743CS, 2012 року випуску, обєм двигуна 3200 куб.см., первинно зареєстрований 10.11.2012 року.

17.06.2015 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення №19345-17, яким визначено суму грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн., який сплачено позивачем 25.08.2015 року.

01.02.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення помилково сплаченого транспортного податку.

Листом №2427/10/08-30-13-02 від 18.02.2016 року ДПІ в Шевченківському районі м. Запоріжжя повідомила позивача про те, що позивачем самостійно сплачене грошове зобов'язання у розмірі 25000 грн., станом на 16.02.2016 року в особистій картці позивача по платежу "транспортний податок з фізичних осіб" відсутня переплата.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Так, Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», норми якого набрали чинності 1 січня 2015 року, викладено у новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України, якою запроваджено транспортний податок для фізичних осіб.

Відповідно до статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

З аналізу зазначених норм убачається, що для винесення податкового повідомлення-рішення податковим органом стосовно платника транспортного податку, необхідно одночасно враховувати такі критерії для визначення бази та об'єкта оподаткування, а саме, легковий автомобіль використовується до 5 років і має об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Судом першої інстанції установлено, що податковим органом визначений об'єкт оподаткування: транспортний засіб - марка: MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номер АР3743CS, 2012 року випуску, обєм двигуна 3200 куб.см., первинно зареєстрований 10.11.2012 року.

Таким чином, у відповідача відсутні законодавчі підстави для нарахування позивачеві транспортного податку за 2015 рік.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковим органом при винесенні податкового повідомлення-рішення від 17.06.2015 року №19345-17 відповідачем порушено вимоги статті 267 Податкового кодексу України та безпідставно нараховано позивачу суму грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн., оскільки транспортний засіб не може бути об'єктом оподаткування у розумінні приписів статті 267 Податкового кодексу України.

Крім того, надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.

Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», якими запроваджено транспортний податок для фізичних осіб, набрав чинності 1 січня 2015 року.

Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України одним із принципів оподаткування є стабільність, який полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно з пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України встановлено, що до місцевих податків належить податок на майно, одним із елементів якого є транспортний податок.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Виходячи з наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Оскільки, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» прийнятий 28 грудня 2014 року, тобто після 15 липня 2014 року, а транспортний податок в м. Запоріжжі установлено рішенням Запорізької міської ради № 8 від 15.01.2015 року «Про встановлення податку на майно (в частині транспортного податку)», то застосування контролюючим органом положень вказаного Закону та рішення з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 17.06.2015 року №19345-17.

Щодо відмови в задоволені позовних вимог про стягнення з відповідача 25 000,00 грн. безпідставно сплаченого транспортного податку за 2015 рік, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що такі позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки станом на дату подання заяви про повернення сплачених коштів податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 № 19345-17 було чинним, кошти в сумі 25000 грн. були сплачені позивачем відповідно до вказаного податкового повідомлення-рішення, а тому не можна вважати, що такі кошти станом на дату звернення позивача з відповідною заявою до податкового органу були помилково сплаченими.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 р. у справі № 808/1007/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 17.10.2016 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва