Справа № 817/2424/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/30/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП" до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Рівненська митниця) про визнання протиправним та скасування рішення за касаційною скаргою Рівненської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ТОВ "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП" в Рівненському окружному адміністративному суді пред'явило позов до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Просило визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 15 липня 2014 року №204050001/2014/000025/1.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року, залишеною без зміни ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 15 липня 2014 року №204050001/2014/000025/1.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Рівненська митниця подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 березня 2013 року між "Арбелло Пропертіз" ЛЛЦ (Продавець) та ТОВ "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП" (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № ARB-01/03/13, предметом якого є поставка товарів, серед яких, чай чорний та зелений ваговий.

На виконання умов даного контракту позивачем імпортовано партію товарів, а саме:

- чорний ферметований неароматизований та ароматизований чай торгової марки "EDEMS" у подвійних фільтропакетах по 2 г нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 та 48 пачок у ящику, загальною вагою нетто 3722,71 кг, митну вартість якого визначено на рівні 16 619,11 дол. США, що складає 194 340,78 грн. (далі - товар № 1);

- зелений ферметований неароматизований та ароматизований чай торгової марки "EDEMS" у подвійних фільтропакетах по 2 г нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 пачок у ящику, загальною вагою нетто 789,60 кг, митну вартість якого визначено на рівні 2 876,40 дол. США, що складає 33 636,09 грн. (далі - товар

№ 2), який заявлено до митного оформлення на підставі митної декларації від 14 липня 2014 року № 204050001/2014/010606.

За результатами проведення консультацій між митним органом та декларантом Рівненською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 15 липня 2014 року № 204050001/2014/000025/1, яким митну вартість імпортованого позивачем товару № 1 визначено на рівні 18 501,86

дол. США, що складає 216 357,30 грн., товару № 2 - на рівні 3 268,94 дол. США, що складає 38 226,37 грн.

В основу прийняття оспорюваного рішення покладено висновки про невизнання відповідачем заявленої позивачем митної вартості товарів у зв'язку із наявністю розбіжностей в поданих документах та неподанням додаткових документів, які витребовувались органом доходів і зборів, відсутністю у додаткового поданих документах достатніх підтверджень числових значень заявленої митної вартості.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем подано відповідачу повний пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами частин першої, другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України визначено, о у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій із посиланням на докази, які іджені під час судового розгляду справи, встановлено, що позивачем надано до митного органу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

При цьому подані документи, копії яких наявні у справі, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця.

Посилання відповідача як на підставу для виникнення у нього сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів на розбіжності в поданих позивачем розрахункових документах спростовані дослідженими судами попередніх інстанцій доказами, зокрема, специфікаціями до договорів, інвойсами, платіжними дорученнями, меморіальними ордерами.

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем під час судового розгляду не надано.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, у тому числі, щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваних рішень відповідача.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП" до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - без зміни.

Ухвалу судді Вищого адміністративного суду України від 09 лютого 2015 року про зупинення виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року вважати такою, що втратила чинність.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії учасникам судового розгляду, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.