Справа № 804/3447/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2016 р.Справа №804/3447/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю: позивача, представника позивачів представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України про визнання неправомірним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, -
7 червня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_7 до Міністерства юстиції України, у якому позивач просить суд:
- визнати неправомірним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18 січня 2016 року №109/5 «Про відмову в реєстрації політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів»;
- зобовязати Міністерство юстиції України розглянути заяву про реєстрацію політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів» від 10 грудня 2015 року з урахуванням всіх внесених виправлень та уточнень до установчих документів політичної партії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 червня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.
23 червня 2016 року ухвалою суду провадження у справі було зупинено за клопотанням представника відповідача для надання витребуваних доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2016 року допущено заміну первинного позивача у справі №804/3447/16 належними позивачами, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, підготовче провадження в адміністративній справі закінчено, та зупинено провадження у справі з метою витребування додаткових доказів із призначенням дати наступного судового засідання.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачі двічі звертались до Міністерства юстиції України з заявою про реєстрацію політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів», однак, спеціалістами Міністерства юстиції України було прийнято правові висновки про невідповідність установчих документів чинному законодавству, і як наслідок, прийнято оскаржуваний наказ №109/5 від 18.01.2016 року «Про відмову в реєстрації політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів». Позивачі не погоджуються із другим правовим висновком, оскільки статут партії містить необхідні складові, закон чітко не визначає, в якому саме вигляді в статуті мають визначені необхідні відомості та наскільки детальними вони мають бути. Особами, обраними до складу керівних органів партії, вжито всіх необхідних заходів щодо виходу/виключення зі складу відповідних політичних партій.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 02.09.2015 року за підписом Голови політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів» ОСОБА_7 на адресу Міністерства юстиції України надійшла заява про реєстрацію вказаної політичної партії з дорученням установчих документів: статут партії, програма партії, протокол установчих зборів та створення політичної партії, списки громадян на підтримку рішення про створення політичної партії, склад керівних органів партії, квитанція про сплату реєстраційного збору за реєстрацію партії.
За результатами розгляду даної заяви та долучених документів правовою експертизою встановлено, що установчі документи партії не відповідають чинному законодавству та містять певні неузгодженості, про що складено правовий висновок щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на реєстрацію політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів», погоджений з начальником управління реєстрації громадських формувань, друкованих засобів інформації та інформаційних агентств та затверджений директором Департаменту державної реєстрації 22.10.2015 року, в якому надано рекомендацію про відмову у реєстрації політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів» на підставі статті 11 Закону України «Про політичні партії в Україні» (а.с.9-12).
25.11.2015 року міністром Міністерства юстиції України прийнято наказ №2423/5 про відмову в реєстрації політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів» з розясненням можливості оскарження (а.с.13).
Врахувавши недоліки, позивачі 10.12.2015 року повторно звернулись до відповідача із заявою про реєстрацію політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів» з долученням установчих документів у виправленому вигляді: статут партії, програма партії, протокол установчих зборів та створення політичної партії, склад керівних органів партії, списки підписів громадян на підтримку рішення про створення партії щодо районів та областей, за якими було виявлено недоліки, заяви про вихід з інших політичних партій осіб, які входили до керівних органів партії.
За результатами розгляду даної заяви та долучених документів правовою експертизою встановлено, що установчі документи партії не відповідають чинному законодавству та містять певні неузгодженості, про що складено правовий висновок щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на реєстрацію політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів», погоджений з начальником управління реєстрації громадських формувань, друкованих засобів інформації та інформаційних агентств та затверджений директором Департаменту державної реєстрації 23.12.2015 року, в якому надано рекомендацію про відмову у реєстрації політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів» на підставі статті 11 Закону України «Про політичні партії в Україні» (а.с.14-16).
18.01.2016 року міністром Міністерства юстиції України прийнято оскаржуваний наказ №109/5 про відмову в реєстрації політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів» (а.с.17).
Надаючи оцінку обставинам справи, вирішуючи питання правомірності та наявності підстав для прийняття оскаржуваного наказу, суд керується редакцією Закону України «Про політичні партії», що діяла на час виникнення спірних правовідносин та окремих дій.
Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про політичні партії в Україні» політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне обєднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.
Політичні партії в Україні створюються і діють тільки із всеукраїнським статусом.
Згідно частини 1 статті 11 Закону України «Про політичні партії», в редакції, яка діяла на момент звернення з заявою про реєстрацію політичної партії та складання правового висновку, реєстрацію політичних партій здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) обєднань громадян, інших громадських формувань.
Процедура підготовки та оформлення рішень, які приймаються за результатами розгляду Міністерством юстиції України та його територіальними органами, документів щодо легалізації (реєстрації) громадських формувань, щодо державної реєстрації символіки політичних партій, а також рішень щодо реєстрації (погодження або взяття до відома) змін до статутних документів, щодо взяття до відома інформації про зміни у складі керівних органів громадських формувань, щодо державної реєстрації змін до положень, регламентів, списків третейських суддів постійно діючих третейських судів, щодо видачі дублікатів свідоцтва та/або статуту (положення) громадських формувань, щодо взяття до відома рішення про припинення громадського формування, щодо скасування запису про легалізацію (реєстрацію) громадських формувань, визначається «Порядком підготовки та оформлення рішень щодо легалізації обєднань громадян та інших громадських формувань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.07.2011 року №1828/5, який діяв на момент прийняття оскаржуваного наказу.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1828/5 легалізація (реєстрація) громадських формувань полягає у проведенні правової експертизи установчих документів на їх відповідність Конституції та іншим актам законодавства України, а у випадках, передбачених законодавством, також статуту (положенню) громадського формування, прийнятті рішення про легалізацію (реєстрацію) громадського формування, занесенні відомостей до відповідного реєстру та присвоєнні реєстраційного номера, видачі свідоцтва (крім громадських формувань, яким законодавством не передбачено видачу свідоцтва) або довідки.
Пунктом 7 Порядку №1828/5 визначено, що правову експертизу у Мінюсті проводить Управління реєстрації громадських формувань, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств Департаменту державної реєстрації.
На підставі пункту 8 Порядку №1828/5 Мінюст та його територіальні органи, зобовязані у строк, визначений законами України та іншими актами законодавства України, прийняти одне з таких рішень, зокрема, про легалізацію (реєстрацію) громадського формування; про відмову в легалізації (реєстрації) громадського формування.
Згідно із пунктом 9 Порядку №1828/5 рішення, зазначені у пункті 8 цього Порядку, приймаються в межах установленого строку виключно на підставах, встановлених законами, а також прийнятими на їх виконання актами Кабінету Міністрів України та наказами Мінюсту України, а в разі реєстрації (погодження або взяття до відома) змін до статутних документів, взяття до відома інформації про зміни у складі керівних органів - також на підставі статуту (положення) відповідного громадського формування. Такі рішення оформляються наказами, до яких додається правовий висновок щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на легалізацію (реєстрацію).
Правовий висновок в Мінюсті підписують спеціаліст, начальник відділу, погоджує начальник Управління і затверджує заступник директора Департаменту державної реєстрації. Рішення легалізуючого органу оформлюється у вигляді наказу, який підписує Міністр юстиції/керівник відповідного територіального управління юстиції. Невідємною частиною наказу є правовий висновок (пункти 11, 13 Порядку №1828/5).
Пунктом 22 Порядку №1828/5 визначено, що у разі якщо є підстави для відмови у легалізації (реєстрації) громадського формування, готуються правовий висновок про відмову з викладенням підстав відмови - конкретних положень законодавства України, яким суперечать (з якими не узгоджуються) статутні документи та/або норми статуту (положення), які порушені при прийнятті громадським формуванням відповідних рішень, та проект наказу. У наказі викладається рішення легалізуючого органу та розяснюється порядок його оскарження.
Отже, з наведених норм вбачається, що невідємною частиною оскаржуваного наказу про відмову у реєстрації політичної партії є правовий висновок з розясненням причин відмови.
З правового висновку від 23.12.2015 року вбачається, що партією не повністю враховані зауваження, викладені у правовому висновку до наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2015 року №2423/5, а саме:
- партією зібрані підписи громадян України на підтримку рішення про створення партії у 18 областях, партією зібрано 490 підписів у 10 з 18 районів Сумської області, що становить менше двох третин районів зазначеної області;
- положення статуту партії не відповідають законодавству та містять певні неузгодженості, статут не містить порядку утворення, повноважень та терміну цих повноважень органів осередку; згідно з відомостями реєстру політичних партій Єдиного реєстру громадських формувань ОСОБА_5 входить до складу керівних органів первинного осередку №11 Святошинського району у м. Києві організації політичної партії «ОСОБА_12 регіонів», ОСОБА_8 Інгулецької районної в м. Кривий Ріг Радикальної партії ОСОБА_13 в Дніпропетровській області, натомість зазначені особи обрані Установчими зборами партії 25.03.2015 року до контролюючих органів партії.
Досліджуючи правомірність підстав для відмови у проведення реєстрації політичної партії, викладених в правовому висновку від 23 грудня 2015 року, судом встановлено, що відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про політичні партії», в редакції, яка діяла на момент звернення з заявою про реєстрацію політичної партії та складання правового висновку, для реєстрації політичної партії до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) обєднань громадян, інших громадських формувань разом з заявою подаються:
1) статут і програма політичної партії;
2) протокол установчого зїзду (конференції, зборів) політичної партії із зазначенням дати і місця його проведення, кількості учасників, які проголосували за створення політичної партії;
3) підписи громадян України, зібрані відповідно до вимог цього Закону на підтримку рішення про створення політичної партії та засвідчені особами, які збирали підписи;
4) відомості про склад керівних органів політичної партії;
5) платіжний документ, що посвідчує внесення реєстраційного збору;
6) назва та адреса банківської установи, в якій політична партія відкриватиме рахунки.
Статтею 11 Закону України «Про політичні партії», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, надано право у реєстрації політичної партії відмовити, якщо документи, подані для реєстрації політичної партії, не відповідають Конституції, цьому та іншим законам України.
Судом зясовано, що партією не виконано вимогу частини першої статті 10 Закону України «Про політичні партії в Україні» щодо підтримки рішення про створення політичної партії підписами не менше десяти тисяч громадян України, які відповідно до Конституції України мають право голосу на виборах, зібраними менш як у двох третинах районів не менш як двох третин областей України, міст Києва і Севастополя та Автономній Республіці Крим.
Згідно пояснень відповідача, підписи громадян України зібрані на підтримку рішення про створення партії без додержання форми Списку підписів громадян України, зібраних на підтримку рішення про створення політичної партії, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 20 жовтня 2004 року №119/5 «Про затвердження форми Списку підписів громадян України, зібраних на підтримку рішення про створення політичної партії»:
- у Сумській області (110 підписів):
- - Липоводолинський район (10 підписів), оскільки відсутня інформація щодо дати народження, повного місця проживання особи, яка збирала підписи;
- - Тростянецький район (50 підписів), оскільки відсутня інформація щодо дати народження особи, яка збирала підписи;
- - Шостинський район (50 підписів), оскільки зазначено назву неіснуючого району в області (в Сумській області є Шосткинський район).
- у м. Києві (350 підписів):
- - Шевченківський район (50 підписів), Голосїївський район (50 підписів), Дніпровський район (50 підписів), Деснянський район (50 підписів), Оболонський район (50 підписів), Печерський район (50 підписів), Святошинський район (50 підписів) оскільки відсутня інформація щодо прізвища, імя та по батькові, підпис, дата народження, місце проживання особи, яка збирала підписи за рішення про створення партії.
- у Київській області (10 підписів) - Миронівський район (10 підписів), оскільки відсутня інформація про дату народження громадян, які підписали про створення за рішення про створення партії.
- у Хмельницькій області (1 підпис) - Шепетівський район (1 підпис), оскільки відсутня інформація про імя та по батькові, особи, яка підтримала рішення про створення партії.
Кількість областей в Україні 24 та міста Київ та Севастополь, складають 26 адміністративно-територіальних одиниць. Дві третини від вказаної кількості дорівнює 18 адміністративно-територіальним одиницям.
Так, партією зібрані підписи громадян України на підтримку рішення про створення ОСОБА_12 у 18 областях.
Спір виник щодо додержання позивачами вимоги щодо збору підписів у двох третинах районів Сумської області, що є вирішальним для додержання вимог щодо кількості адміністративно-територіальних одиниць у яких зібрані підписи на підтримку створення партії.
У висновку відповідач зазначив, що партією зібрано 490 підписів - у 10 з 18 районів Сумської області (в області 18 районів), коли як дві третини районів області дорівнює 12 районам, що надало підстав зазначить про належний збір підписів лише у 17 територіальних одиницях, за їх мінімальної кількості 18.
З наданих копій списків по Сумській області вбачається збір підписів у:
- Липоводолинському районі в кількості 10 підписів (порядкові 41-50), оскільки відсутня інформація щодо дати народження, повного місця проживання особи, яка збирала підписи;
- Тростянецькому районі (50 підписів), оскільки відсутня інформація щодо дати народження особи, яка збирала підписи;
- Шостинський район (50 підписів), оскільки зазначено назву неіснуючого району в області (в Сумській області є Шосткинський район).
В судовому засіданні позивач не зміг зазначити назви районів, в яких збирались підпису у Сумській області, проте зазначив, що таких районів було 12, що є необхідним задля додержання їх мінімальної кількості. Спірними є підписи у трьох вищеназваних районах з 12.
Суд зазначає, що зазначення «Шостинський» район замість «Шосткинський» фактично є опискою при технічному складанні, однак, навіть приймаючи до уваги вказані підписи, кількість підписів за наявності невідповідності списків встановленим вимогам не забезпечує додержання позивачем вимоги щодо збору підписів у 12 з 18 районів, що не було заперечено представником позивача.
Таким чином, суд зазначає про недодержання вимоги щодо збору підписів у встановленій кількості адміністративно-територіальних одиниць.
При цьому, суд критично ставиться до посилання позивачів на незаконність правового висновку від 23.12.2015 року з підстав незаконності подання підписів на підтримку рішення про створення партії, зібраних в Автономній Республіці Крим. Позивачі посилаються на рішення Конституційного суду України №2-рп/2007 від 12.06.2007 року в частині першої статті 10, а саме словосполучення «та не менш як у двох третинах районів» перед словами «Автономної Республіки Крим» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про політичні партії в Україні», оскільки в правовому висновку від 23.12.2015 року немає посилань про необхідність зібрання підписів саме у 2/3 районів Автономної Республіки Крим.
Щодо невідповідності законодавству положень статуту партії, то суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що статут політичної партії «ОСОБА_12 українських патріотів» був затверджений протоколом Установчих зборів засновників політичної партії №1 від 25 березня 2015 року. При цьому, в матеріалах справи містяться два різних за текстом статути, а саме а.с.18-42, статут поданий на першу реєстрацію, та а.с.93-117, статут поданий для здійснення реєстрації у грудні 2015 року.
Представник позивачів в судовому засіданні пояснив наявність таких відмінностей необхідністю внесення виправлень в статут у звязку із наявністю зауважень відповідача та підтвердив, що виправлений статут установчими зборами не затверджувався.
Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що статут партії залишався в редакції станом на час розгляду первісної заяви та прийнятий до введення в дію змін до Закону України «Про політичні партії», оскільки пунктами 8, 9 частини першої статті 8 Закону передбачено, що статут політичної партії має містити, зокрема, порядок здійснення внутрішньопартійного фінансового контролю (аудиту) за надходженнями і витратами політичної партії, її місцевих організацій, а також порядок утворення (призначення на посаду та звільнення з посади), повноваження і термін повноважень органів чи посадових осіб, відповідальних за здійснення такого контролю (аудиту); порядок залучення аудиторської фірми для проведення зовнішнього незалежного фінансової аудиту звітності про доходи, майно, витрати і фінансові зобовязання політичні партії, її місцевих організацій.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо відсутності підстав предявляти до статуту політичної партії вимог щодо відповідності закону на час подання статуту на реєстрацію у грудні 2015 року тим, що фактично не відбувалась процедура нової реєстрації, а тривало виправлення помилок та приведення документів у відповідність зауваженням відповідача, суд зазначає про їх помилковість, оскільки кожна реєстраційна дія є самостійною, а подані на реєстрацію документи мають відповідати вимогам законодавства, що діє на час проведення реєстраційних дій.
Згідно правового висновку:
- відповідно до пунктів 2-5 частини першої статті 8 Закону України «Про політичні партії» статут має містити перелік статутних органів політичної партії, порядок їх утворення, їхні повноваження і термін цих повноважень; порядок вступу до політичної партії, зупинення припинення членства в ній; порядок створення, загальну структуру та повноваження обласних, міських, районних організацій політичної партії та її первинних осередків;
- проте, статутом передбачено, що процедура прийняття, виключення, інші питання членства, порядок скликання, проведення зборів осередку (первинний партійний осередок), порядок роботи місцевої партійної організації партії, визначення норми представництва, порядок обрання делегатів, порядок прийняття рішень Всеукраїнським партійним зїздом, порядок формування Ради партії процедура прийняття рішень Радою партії регулюються зокрема, Положенням про членство в партії, Положенням про первинні осередки, Типовим Регламентом роботи осередку, місцевої партійної організації, Положенням про Всеукраїнський ОСОБА_12 Зїзд, Положенням про Раду партії (а.с.102);
- оскільки при перевірці відповідності законодавству України установчих документів не здійснюється перевірка і не подаються уповноваженій особі на перевірку інші документи (наприклад Положення про членство в ОСОБА_12, Положення про первинні осередки та інші), то встановити чи будуть їх норми відповідати чи суперечити Статуту та положенням чинного законодавства немає змоги, а тому такі зазначення в Статуті, що процедура прийняття, виключення, інші питання членства, порядок скликання, проведення зборів осередку (первинний партійний осередок), порядок роботи місцевої партійної організації партії, визначення норми представництва, порядок обрання делегатів, порядок прийняття рішень Всеукраїнським партійним зїздом, порядок формування Ради партії процедура прийняття рішень Радою партії регулюються зокрема, Положенням про членство в партії, Положенням про первинні осередки, Типовим Регламентом роботи осередку, місцевої партійної організації, Положенням про Всеукраїнський партій Зїзд, Положенням про Раду партії є неприпустимими. Також, статут не містить порядку утворення, повноважень та терміну повноважень органів осередку;
- пункт 6.9 та інші пункти статуту партії, в частині входження до складу партії первинних партійних організацій, не узгоджується із Законом України «Про політичні партії». Так, у статтях 8, 9, 21 та 24 Закону України «Про політичні партії» мова йде про первинні осередки партії, як про окремі структурні утворення політичної партії, а не про первинні партійні організації (а.с.103).
Суд погоджується із вказаними доводами відповідача щодо необхідності включення у статут умов, що вимагаються законом, та у разі наявності посилань на регламентацію певних відносин іншими документами та положеннями, що прийматимуться політичною партією, такі положення б мали бути подані на реєстрацію або статут мав би містити умову щодо неможливості суперечення таких додаткових документів статуту та Закону України «Про політичні партії».
Згідно правового висновку, з відомостей реєстру політичних партій Єдиного реєстру громадських формувань вбачається, що ОСОБА_5 входить до складу керівних органів первинного осередку №11 Святошинського району в м. Києві організації політичної партії «ОСОБА_12 регіонів», ОСОБА_8 - Інгулецької районної в м. Кривий Ріг Радикальної ОСОБА_12 ОСОБА_13 Дніпропетровській області, натомість зазначені особи обрані Установчими Зборами ОСОБА_12 25 березня 2015 року до контролюючих органів ОСОБА_12 (а.с.92).
До реєструючого органу партією подано заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з проханням виключення зі складу керівних органів/членів первинного осередку №11 Святошинського району в м. Києві організації політичної партії «ОСОБА_12 регіонів» та Інгулецької району м. Кривий Ріг Радикальної ОСОБА_12 ОСОБА_13 в Дніпропетровській області (а.с.84-85).
В правовому висновку здійснено зауваження щодо неможливості участі у декільках політичних партіях одночасно, оскільки відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про політичні партії» громадянин України має право будь-який час, зокрема, припинити своє членство в політичній партії шляхом подачі заяви до відповідних статутних органів політичної партії. Членство в політичній партії, зокрема, припиняється з дня подання такої заяви та не потребує додаткових рішень.
Суд погоджується із доводами відповідача щодо неможливості врахування вказаних заяв на підтвердження відсутності членства вказаних осіб в інших партіях, оскільки відсутнє підтвердження подачі вказаних до політичних партій, яким вони адресовані, крім того, заяви не містять дати їх складання.
Взяття до відома такого складу статутних органів, матиме наслідком порушення частини другої статті 6 Закону, відповідно до якої громадянин України може перебувати одночасно лише в одній політичній партії.
Доводи представника позивача, що він ніколи не був членом інших партій, проте особисто склав заяву про вихід із іншої партії задля усунення зауважень відповідача суд не вважає обґрунтованим и та підтвердженими належними та допустимим доказами.
З системного аналізу обставин справи та норм законодавства, якими унормовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач за виявлених підстав не був зобовязаний провести реєстрацію політичної партії, у звязку із чим відсутні підстави для задоволення позову.
Судові витрати не підлягають стягненню на користь позивачів у звязку із відмовою у задоволенні позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України про визнання неправомірним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 17 жовтня 2016 року.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3