Справа № 335/10021/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Кудряшовій Ю.І.

за участю : представника позивача : ОСОБА_1,

відповідача : ОСОБА_2,

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_4 до інспектора роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25.08.2016 року, в обґрунтування якого зазначив наступне. Постановою серія ДР№ 146492 від 25.08.2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення були допущені значні порушення закону, вважає постанову незаконною та просить суд її скасувати і закрити провадження у адміністративній справі.

Зазначає, що ним 25.08.2016 року він керуючи автомобілем рухався по проспекту Соборному і в районі перетину з вулицею Лобановського почув нехарактерні для свого автомобіля звуки, а саме хлопки і через аварійну ситуацію зупинив свій автомобіль, ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, тобто відбулася вимушена зупинка, а тому відсутня подія адміністративного правопорушення, отже постанову було складено помилково. Крім того, так як протокол не складався, підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП, а саме за відсутність полісу загальнообовязкового страхування у інспектора не було.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Не заперечуючи, що автомобіль позивача перебував у недозволеного для стоянки місці, однак зазначав, що позивач не порушував ПДР, оскільки зупинився вимушено.

У судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 заперечувала проти позову у повному обсязі, надала суду письмові пояснення, диск із фіксацією нагрудною камерою та пояснила, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП. Аварійна світлова сигналізація позивачем не вмикалася, про ці обставини позивач інспектору не повідомляв, надав інспектору поліс, строк дії якого скінчився. Позивачеві були роз'яснені його права Позивач був ознайомлений із змістом постанови у справі про адміністративне правопорушення та наданими йому правами у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП.. Враховуючи те, що інспектор безпосередньо виявив та зафіксував правопорушення, то винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. ст. 283-285 Кодексу та, згідно ст. ст. 251, 252 Кодексу, доводить винуватість позивача, просить суд, відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник Управління патрульної поліції національної поліції України проти позову заперечує, зазначаючи, що відеофіксація доводить вину ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, відповідача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, дослідивши відеозапис наданий відповідачем, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, так як, водій ОСОБА_4 дійсно порушив Правила дорожнього руху зробив зупинку транспортного засобу у місці, де це заборонено та не мав при собі полісу загальнообовязкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Знання Правил дорожнього руху є обов'язковим для кожного учасника дорожнього руху. Будь-яке відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортних подій нанесення збитків майну, нанесення шкоди здоров'ю. Усяка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їхніх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серія ДР № 146492 від 25.08.2016 року, ОСОБА_4керуючи транспортним засобом марки InfinityFX35 (н.з. АР 2682 ВЕ), 25.08.2016 року, о 10 годині по в м.Запоріжжі вул. Портова, 2А здійснив зупинку ближче 30 м. ( а саме 13 м.) від дорожнього знака, чим порушив вимоги правил п. 15.9 Е) ПДР, а також не мав при собі поліс обовязкового страхування, чим порушив вимоги правил п. 2.1. Г) ПДР, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

За вчинення даного правопорушення ОСОБА_4 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 Кодексу та накладено адміністративне стягнення із застосуванням ч.2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Вказані обставини підтверджуються постановою по справі про адміністративне правопорушення від 25.08.2016 року, серії ДР №146492, яка відповідає вимогам ст. ст. 283-285 КУпАП, а тому являється доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача зазначені в позові, про те, що він здійснив вимушену зупинку, не може бути прийнята судом як докази відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки з пояснень відповідача, матеріалів адміністративної справи та оглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце.

З оглянутого відеозапису у судовому засіданні судом встановлено, що вказане відео не містить у собі даних щодо вимушеної зупинки позивача, ввімкнення сигналізації тощо. Навпаки на цьому відео зафіксовано, що саме Позивач перебуває за кермом автомобіля, не заперечує зупинки в недозволеному місці, зазначає про можливість обмежитися попередженням.

Більш того, із вказаного відео чітко видно, що автомобіль позивача здійснив стоянку ближче 30 метрів від дорожнього знаку «зупинка громадського транспорту», а саме 13 метрів, що вимірялося у присутності позивача спеціальним приладом інспектором ПС.

Окрім того, з оглянутого відео вбачається, що інспектору позивачем було надано для огляду поліс страхування з пропущеним строком дії, а іншого полісу дійного не надавалося.

Про події викладені у позовній заяві за змістом оглянутого відео Позивачем не зазначається. Причина зупинки транспортного засобу позивача у позові та по факту на відео не співпадає

Суд вважає даний доказ, а саме відеозапис, який зроблений нагрудним відео реєстратором поліцейського, належним і допустимим.

Ч. 34 ст. 283 КУпАП стосується постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване в автоматичному режимі. Але дані правопорушення зі сторони позивача було зафіксовані безпосередньо поліцейським, а відеозапис лише підтверджує, що поліцейський дійсно безпосередньо виявив правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто відповідальність за цією статтею настає зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

За приписами ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 15.9. ПДР України Зупинка забороняється: е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

У пункті 2.1 Правил визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: зокрема, ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

При винесені постанови, дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують.

Інспектор роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядова ОСОБА_2, при винесені оскаржуваної постанови, керувалася Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Відповідачем представлено як доказ правомірності рішення інспектора диск з відеофіксацією з нагрудного реєстратора останнього, яким повністю спростовано доводи позивача про неправомірність дій цього інспектора при складанні постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача, зокрема доведено, що ОСОБА_4 допустив порушення ПДР, за що інспектор ПП, враховуючи вимоги ст.36 КУпАП притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу вимушеної зупинки керованого ним транспортного засобу через несправність такого.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено.

По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу, а також ч. 4ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122,ч.1 ст.126 КУпАП

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Керуючись ст. ст. 2, 7 - 12, 70, 71, 86, 159 - 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до інспектора роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Ю.В.Апаллонова