Справа № 202/743/16-а (2-а/0202/35/2016)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Київ К/800/9629/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Загороднього А.Ф., Заїки М.М., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську роти № 3 Біловола Віталія Сергійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2016 року, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську роти № 3 Біловола В. С. в якому просив скасувати постанову відповідача від 30 січня 2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - спірна постанова).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що спірна постанова не ґрунтується на вимогах закону, а тому просив задовольнити позов.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 лютого 2016 року позовну заяву повернуто заявникові.

Оскаржуваною ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2016 року апеляційну скаргу позивача залишено без руху з підстав невиконання ним вимог статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України щодо сплати судового збору.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу суд виходив з того, що така не відповідає вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно надання скаржником документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, в розмірі встановленому Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI, в редакції станом на момент подачі апеляційної скарги).

Проте, до такого висновку апеляційний суд дійшов в порушення норм процесуального права.

Так, відповідно до частини 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом № 3674-VI відповідач не віднесений до кола суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом спору не належать до об'єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Разом з тим, за змістом пункту 3 частини 1 і частини 5 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Такий припис у частині 5 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення не вступає в колізію з положеннями статті 5 Закону № 3674-VI, якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло осіб і коло вимог, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним. Цей Закон не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України з прийняттям цього Закону (пункт 1 частини 3 статті 10 Закону № 3674-VI).

Крім того, у цьому випадку необхідно виходити з того, що норми частини 5 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону про судовий збір.

Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір.

З огляду на викладене, оскільки ставку судового збору за подання позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не встановлено Законом № 3674-VI, а частина 5 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення звільняє осіб, які оскаржують таку постанову, від сплати державного мита розмір ставки за подання цього позову становить 0 гривень, а тому і за подання апеляційної та касаційної скарги необхідно сплатити також 0 гривень.

За таких обставин, висновок апеляційного суду про невідповідність скарги вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак і наявність підстав для залишення скарги без руху не ґрунтується на дотриманні норм процесуального права.

Наведене свідчить про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до апеляційного суду для провадження розгляду.

За правилами частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2016 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: А.Ф. Загородній

М.М. Заїка

М.І. Мойсюк