Справа № 2а-4109/11/1370
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2011 р. № 2а-4109/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костецького Н.В.

при секретарі Луценко Ю.С.

з участю представників:

від позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

СПД ФО ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати подвійні податкові повідомлення-рішення від 09.11.2010р. № /0/27389, № /0/27385, № /0/27386, № /0/27379, податкові повідомлення-рішення від 31.12.2010р. № 000053200/1/32943, № /1/32942, № /1/32930, /1/32931 та податкові повідомлення-рішення від 25.03.2011р. № /6856, № /6858 про застосування штрафних санкцій до ОСОБА_2

Позивач вважає незаконними оскаржувані податкові повідомлення-рішення з наступних підстав.

Рішення відповідача № /0/27379 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі акту перевірки, яким встановлено порушення ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». Однак, актом перевірки ДПІ не зафіксовано здійснення розрахунків між СПД ФО ОСОБА_2І, як резидентом, і нерезидентами в межах торговельного обороту у іноземній валюті, як і не зафіксовано здійснення розрахунків між підприємцем-резидентом і нерезидентами в межах торговельного обороту у валюті України. А тому підстави для притягнення його до відповідальності за порушення валютного законодавства відсутні.

Податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27389 від 09.11.2010р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі акту перевірки, яким встановлено порушення ст..ст.1,5 Указу Президента України від 03.07.1998р. №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»та ст..14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»№13-92 від 26.12.1992р. Однак, податковим органом документально не доведено перевищення позивачем обсягів виручки в 2010р. в розмірі понад 500 тис. грн., а тому дане повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27386 від 09.11.2010р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі акту перевірки, яким встановлено порушення ст..ст.5,6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» №1963 від 11.12.1991р. Однак, податковим органом не враховано той факт, що до проведення перевірки позивач продав належний йому автомобіль гр-ну ОСОБА_3, що підтверджує довідка-рахунок №303851 від 22.09.2010р., а тому не повинен був сплачувати податок за даний автомобіль за весь календарний рік, як це помилково вважає податкова інспекція. Відповідно, вказане повідомлення-рішення також є незаконним.

Податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27385 від 09.11.2010р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі акту перевірки, яким встановлено порушення п.п.4,9,10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за використання водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту»№1494 від 16.08.1999р. Однак, відповідач не врахував тих обставин, що позивач не являється користувачем водних ресурсів, відповідно не є платником даного податку, а тому застосування до нього штрафних санкцій є незаконним.

Податкові повідомлення - рішення № 000053200/1/32943 від 31.12.2010р. на загальну суму 802715,96 грн., рішення № /1/32942 від 31.12.2010р. на загальну суму 7110,45 грн., рішення № /1/32930 від 31.12.2010р. на загальну суму 3060,00 грн., рішення № /1/32931 від 31.12.2010р. на загальну суму 815,75 грн. винесені на підставі того ж самого акту перевірки № 563/17-2/НОМЕР_1 від 02.11.2010р. за ті ж самі порушення, тобто є дублюючими.

Повідомлення рішення від 25.03.2011р. № /6856 про стягнення з позивача 1530 грн. штрафних санкцій та № /6858 - про стягнення 163 грн. штрафних санкцій є донарахуванням відповідачем штрафних санкцій за вчинення позивачем недоведених правопорушень згідно акту перевірки № 563/17-2/НОМЕР_1 від 02.11.2010р., а тому також є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов. В даному запереченні стверджує, що позивач здійснював розрахунки за імпортний товар готівкою та в іноземній валюті, що підтверджується вантажно-митними деклараціями та рахунками-фактурами. Тобто позивач порушив ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю».

Згідно вантажно-митних декларацій СПД ФО ОСОБА_2І було досягнуто обсяг виручки в першому півріччі 2010р. від реалізованої продукції та наданих послуг в сумі 585998 грн., що призвело до порушення ст..ст.1,5 Указу Президента України від 03.07.1998р. №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва». Враховуючи зазначене суми перевищення понад 500 тис. грн.. повинні оподатковуватись окремо, відповідно до ст..14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»№13-92 від 26.12.1992р. Тобто, на думку відповідача, позивачу правомірно нараховано податок з доходів фізичних осіб за перше півріччя 2010р. в сумі 7110,45 грн. Інших аргументів та доводів на спростування позовних вимог відповідачем не наведено. Разом з тим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, зареєстрований субєктом підприємницької діяльності з 19.09.2005р., свідоцтво про державну реєстрацію серії ВОО № 428408, на податковому обліку в ДПІ у Личаківському районі м. Львова перебуває з 22.09.2005р. за № 1367.

В період з 08.10.2010р. по 28.10.2010р. відповідачем - ДПІ у Личаківському районі м. Львова була проведена перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем як субєктом підприємницької діяльності. Перевірка проводилася за період з 01.07.2007р. по 30.06.2010р.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт перевірки № 563/17-2/НОМЕР_1 від 02.11.2010р. та прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.11.2010р. № /0/27389, № /0/27385, № /0/27386 і рішення № /0/27379 про застосування штрафних санкцій до ОСОБА_2, відповідно на суму 7110,45 грн., 3060 грн., 815,75 грн. та 802715,96 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив до ДПА у Львівській області. Рішенням про результати розгляду скарги ДПА у Львівській області від 18.03.2011р. № 7187/10/25-005/584 було частково скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.11.2010р. № /0/27385 в частині 1530 грн. застосованих штрафних санкцій, податкове повідомлення рішення № /0/27386 в частині 652,75 грн. основного платежу з податку з власників транспортних засобів. Інші податкові повідомлення-рішення від 09.11.2010р. ДПІ у Личаківському районі м. Львова було залишено без змін. Вказане рішення ДПА у Львівській області позивач отримав 28.03.2011р.

31.12.2010р. відповідач - ДПІ у Личаківському районі м. Львова направив на адресу позивача листа № 32945/10/17-2 та нові податкові повідомлення- рішення № 000053200/1/32943 від 31.12.2010р. на загальну суму 802715,96 грн., рішення № /1/32942 від 31.12.2010р. на загальну суму 7110,45 грн., рішення № /1/32930 від 31.12.2010р. на загальну суму 3060,00 грн., рішення № /1/32931 від 31.12.2010р. на загальну суму 815,75 грн., які за змістом листа відповідача винесені по акту перевірки № 563/17-2/НОМЕР_1 від 02.11.2010р.

Після перегляду скарги позивача до ДПА у Львівській області, відповідач на виконання вказівок вищого органу виніс ще два повідомлення рішення від 25.03.2011р. № /6856 про стягнення з позивача 1530 грн. штрафних санкцій та № /6858 - про стягнення163 грн. штрафних санкцій.

Згідно ст..9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Рішення відповідача № /0/27379 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі акту перевірки, в якому виявлено порушення позивачем ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». Цей декрет встановлює режим здійснення валютних операцій на території України.

В п.2.4.6 акту перевірки зазначено, що СПД ФО ОСОБА_2 здійснював імпорт колясок дитячих прогулянкових фірм-нерезидентів згідно з вантажними-митними деклараціями, перелік яких наводиться. Розрахунки за імпортований товар здійснено готівкою, що підтверджено рахунками-фактурами. Таким чином (на думку податкового органу), порушено ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а саме: у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торгівельного обороту використовується як засіб платежу іноземна валюта. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки.

Стаття 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»передбачає, що у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовується як засіб платежу іноземна валюта; такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки; наймодавці-нерезиденти здійснюють оплату праці резидентів виключно у валюті України у готівковій або безготівковій формі; здійснення розрахунків між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту у валюті України допускається за умови одержання індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Як вбачається із тексту оскаржуваного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податковим органом - відповідачем визначено відповідальність на підставі ст.16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»та п.2.6 Положення про валютний контроль, затвердженого Постановою Правління НБУ від 08.02.2000р. № 49, зареєстрованого в Мін'юсті України 04.04.2000р. за № 209/4430.

Згідно з п.2 ст.16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовується така відповідальність (фінансові санкції): за порушення резидентами порядку розрахунків, установленого статтею 7 цього Декрету, - штраф у розмірі, еквівалентному сумі валютних цінностей, що використовувалися при розрахунках, перерахованій у валюту України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення таких розрахунків (абзац 6 п.2 ст.16 Декрету).

Згідно з п.2.6 Положення, здійснення розрахунків між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту без участі уповноваженого банку або здійснення розрахунків між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту у валюті України без одержання індивідуальної ліцензії Національного банку тягне за собою накладення штрафу на резидента в розмірі, еквівалентному сумі валютних цінностей, що використовувалися при розрахунках, перерахованій у валюту України за офіційним курсом гривні до іноземних валют та банківських металів, установлений Національним банком на день здійснення таких операцій (при розрахунках у валюті України - на суму таких розрахунків).

З наведених норм випливає, що відповідальність резидента наступає у випадку здійснення розрахунків у іноземній валюті без участі уповноваженого банку або у валюті України без одержання індивідуальної ліцензії Національного банку, а не у випадку ввезення резидентом товару на митну територію України.

Однак, перелічені в п.2.4.6 акту перевірки ВМД свідчать про ввезення на митну територію України товару, а не валютних цінностей; тим більше не свідчать про здійснення розрахунків у іноземній валюті. У ВМД декларується лише вартість ввезеного товару у валюті країни походження товару. Рахунки-фактури не свідчать про проведення розрахунків за отриманий товар, оскільки не є розрахунковими документами. Згідно ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Такими документами, зокрема є накладна на відпуск товарно-матеріальних цінностей, накладна-вимога на відпуск матеріалів, товарно-транспортна накладна. Як вбачається з листа-розяснення Мінфіну України від 27.11.2006р. № 31-34000-20-23/25136 рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, а носить лише інформаційний характер. Єдиним підтвердним документом при реєстрації фінансових зобовязань є накладна. Аналогічне розяснення міститься також і в листі розясненні Державного казначейства України від 20.02.2009р. № 15-08/527-2652.

Отже, актом перевірки не зафіксовано здійснення розрахунків між СПД ФО ОСОБА_2І, як резидентом, і нерезидентами в межах торговельного обороту у іноземній валюті, як і не зафіксовано здійснення розрахунків між підприємцем-резидентом і нерезидентами в межах торговельного обороту у валюті України. Відповідач субєкт владних повноважень не надав суду належних доказів, відповідно до вимог ст..71 КАСУ, правомірності свого рішення. А тому підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення валютного законодавства відсутні.

Більше того, у п.2.6.5 акту перевірки зафіксовано, що перевіркою порядку та строків декларування валютних цінностей, доходів і майна, що належать резиденту України і перебувають за її межами, порушень не встановлено.

За таких обставин справи суд приходить до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27379 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 802715,96 грн. прийнято з порушенням вимог наведених нормативних актів, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27389 від 09.11.2010р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі акту перевірки, яким встановлено порушення ст..ст.1,5 Указу Президента України від 03.07.1998р. №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»та ст..14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»№13-92 від 26.12.1992р.

Однак, податковим органом не встановлено перевищення з боку позивача обсягів виручки в 2010р. в розмірі понад 500 тис. грн.. Зокрема в акті перевірки від 02.11.2010р. на аркуші 12 вказано, що позивач в 2009р. отримав виручку в сумі 340 000грн. за реалізацію колясок в кількості 680 штук та в першому півріччі 2010р. отримав виручку в сумі 499100 грн. за реалізацію колясок в кількості 713 штук. Указ Президента України від 03.07.1998р. №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»передбачає, що сукупний оподатковуваний дохід платника за підсумками звітного (календарного) року не повинен перевищувати суму в 500тис. грн.. Як вбачається з розрахунків податкової інспекції, остання керуючись тільки їй відомими математичними правилами, підсумувала доходи позивача за 2010р.р. шляхом додавання до виручки 499100грн. транспортних послуг субєктам підприємницької діяльності в розмірі 11500 грн. та прийшла до висновку про перевищення позивачем доходу в першому півріччі 2010р. на суму 85 998 грн. За розрахунками суду таке перевищення може складати всього 10600 грн. Отже, штрафна санкція в розмірі 7110,45 грн. нарахована відповідачем невірно. Тобто, висновок відповідача не підтверджений жодним документом, звичайними математичними розрахунками, а тому є бездоказовим та надуманим.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27389 від 09.11.2010р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 7110,45 грн. прийняте з порушенням вимог наведених нормативних актів, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27386 від 09.11.2010р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі акту перевірки, яким встановлено порушення ст..ст.5,6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» №1963 від 11.12.1991р. Дана перевірка проводилась поверхнево, поспішно, без звірки з базами даних ДАЇ. Зокрема, вказана в акті заборгованість по сплаті податку з власників транспортних засобів за вантажний автомобіль МАН в сумі 644 грн. за 2008р. та в сумі 171,5 грн. за 2010р. не відповідає дійсності(а.20 акту). Позивач надав суду квитанцію №6319/074 від 12.06.2008р. про сплату даного податку в 2008р. в розмірі 645 грн. Крім того, як встановлено судом, задовго до проведення перевірки податковою позивач продав вказаний автомобіль гр.-ну ОСОБА_3, що підтверджує довідка-рахунок №303851 від 22.09.2010р., отже він не повинен був сплачувати податок за даний автомобіль за весь календарний рік, як це помилково вважає податкова інспекція.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27386 від 09.11.2010р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 815,75 грн. є незаконним та підлягає скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення відповідача № /0/27385 від 09.11.2010р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийнято на підставі акту перевірки, яким встановлено порушення п.п.4,9,10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за використання водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту»№1494 від 16.08.1999р.

Однак судом встановлено, що позивач не являється користувачем водних ресурсів, відповідно не є платником даного податку. Встановлення податковою інспекцією факту порушення позивачем вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за використання водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту»№1494 від 16.08.1999р. є помилковим, оскільки позивач не являється субєктом спеціального водокористування, передбаченого даним нормативним актом. З огляду на викладене суд вважає, що прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення відповідача № /0/27385 від 09.11.2010р. є незаконним.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив до ДПА у Львівській області. Рішенням про результати розгляду скарги ДПА у Львівській області від 18.03.2011р. № 7187/10/25-005/584 було частково скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.11.2010р. № /0/27385 в частині 1530 грн. застосованих штрафних санкцій, податкове повідомлення рішення № /0/27386 в частині 652,75 грн. основного платежу з податку з власників транспортних засобів. Інші податкові повідомлення-рішення від 09.11.2010р. ДПІ у Личаківському районі м. Львова було залишено без змін. Вказане рішення ДПА у Львівській області позивач отримав на пошті 28.03.2011р.

31.12.2010р. відповідач - ДПІ у Личаківському районі м. Львова направив на адресу позивача листа № 32945/10/17-2 та нові податкові повідомлення- рішення № 000053200/1/32943 від 31.12.2010р. на загальну суму 802715,96 грн., рішення № /1/32942 від 31.12.2010р. на загальну суму 7110,45 грн., рішення № /1/32930 від 31.12.2010р. на загальну суму 3060,00 грн., рішення № /1/32931 від 31.12.2010р. на загальну суму 815,75 грн., які за змістом листа винесені по акту перевірки № 563/17-2/НОМЕР_1 від 02.11.2010р.

Після перегляду повторної скарги позивача до ДПА у Львівській області, відповідач на виконання вказівок вищого органу виніс ще два повідомлення рішення від 25.03.2011р. № /6856 про стягнення з позивача 1530 грн. штрафних санкцій та № /6858 - про стягнення 163 грн. штрафних санкцій.

Тобто судом встановлено, що за наслідками виїзної планової перевірки, яка проводилась податковою інспекцією в період з 08.10.2010р. по 28.10.2010р. відповідачем було винесено вісім податкових повідомлень-рішень з аналогічними штрафними санкціями та два з додатковими санкціями. Тобто відповідач - ДПІ у Личаківському районі м. Львова тричі наклав на позивача штрафні санкції за одні і тіж правопорушення на підставі одного і того ж акту перевірки, що заборонено законом. Згідно ст..61 Конституції України, що є нормою прямої дії, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного і того виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що податкові повідомлення- рішення № 000053200/1/32943 від 31.12.2010р. на загальну суму 802715,96 грн., рішення № /1/32942 від 31.12.2010р. на загальну суму 7110,45 грн., рішення № /1/32930 від 31.12.2010р. на загальну суму 3060,00 грн., рішення № /1/32931 від 31.12.2010р. на загальну суму 815,75 грн. та повідомлення рішення від 25.03.2011р. № /6856 про стягнення з позивача 1530 грн. штрафних санкцій та № /6858 - про стягнення 163 грн. штрафних санкцій є незаконними відповідно до ст..61 Конституції України та підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.7-14,17,18,49,51,158,160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Личаківському районі м. Львова від 09.11.2010р. № /0/27389, № /0/27385, № /0/27386, № /0/27379, податкові повідомлення-рішення від 31.12.2010р. № 000053200/1/32943, № /1/32932, № /1/32930, /1/32931 та податкові повідомлення-рішення від 25.03.2011р. № /6856, № /6858 про застосування штрафних санкцій до субєкта підприємницької діяльності з 19.09.2005р., свідоцтво про державну реєстрацію серії ВОО № 428408 ОСОБА_2.

3. Стягнути з державного бюджету України в користь ОСОБА_2 (м. Львів-вул. Переяславська, 12/3) 3 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Костецький Н.В.

З оригіналом згідно

Суддя Костецький Н.В.