Справа № 0870/5675/12
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2012-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

0870/5675/12

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2012 року 10:00 Справа № 0870/5675/12

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Садового І.В.

при секретарі судового засідання – Гайдай А.В.

за участю:

позивач: не з’явився

відповідач: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: Державного підприємства «Хлібна база №74» Державного комітету матеріального резерву

про: стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 18 576 грн. 34 коп.

ВСТАНОВИВ:

13.06.2012 Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державного підприємства «Хлібна база №74» Державного комітету матеріального резерву про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 18 576 грн. 34 коп. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2011 році.

Ухвалою суду від 14.06.2012 відкрито провадження в адміністративній справі №0870/5675/12, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд на 26.06.2012. Розгляд справи відкладався до 07.07.2012 у зв’язку із неявкою відповідача.

Ухвалою суду від 07.07.2012 провадження у справі зупинено за клопотанням позивача до 09.08.2012 для надання додаткових доказів.

09.08.2012 провадження у справі поновлено зі стадії судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з’явився, направив суду клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Згідно позовної заяви просить стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 18 576 грн. 34 коп. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2011 році. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст.69 Господарського кодексу України, ст.ст.19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі – Закон України від 21.03.1991 №875-ХІІ) Постанову Кабінету Міністрів України від 31.012007 №70 «Про порядок сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно – господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів» (далі – Постанова КМУ від 31.01.2007 №70) та зазначає, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача у 2011 році склала 98 осіб. Таким чином, середньооблікова кількість інвалідів, відповідно до нормативу, встановленого ч.1 ст.19 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ на підприємстві відповідача повинна складати 4 особу. Згідно відомостей, наданих відповідачем у звіті за 2011 рік, середньооблікова кількість інвалідів на підприємстві склала 3 особи, що є меншим ніж установлено нормативом. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причини неявки суду не повідомив. Про дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення повістки.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись приписами статей 33, 35, 41 КАС України суд розглянув справу на підставі наявних доказів, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Як вбачається з позовної заяви, Державне підприємство «Хлібна база №74» Державного комітету матеріального резерву є юридичною особою та відноситься до категорії суб’єктів підприємницької діяльності, яким, відповідно до ст.19 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів форми 10-ПІ річна-поштова, затвердженої наказом Мінпраці України від 10.02.2007 № 42 (далі – Звіт 10-ПІ), наданого відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача за 2011 рік склала 98 осіб, середньооблікова кількість інвалідів, що працювали у відповідача у 2011 році склала 3 особи, кількість інвалідів – штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст.19 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ повинна складати 4 особи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 20 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до приписів ст.19 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого Законом, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунку кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Як свідчать дані звіту відповідача ф. 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2011 рік, середньооблікова кількість працюючих на підприємстві відповідача у 2011 році складала 98 осіб.

Отже, відповідно до ст.19 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у відповідача повинен складати 4 місяця.

Згідно ч.3 ст. 18 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 статті 19 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 №803-ХІІ (далі – Закон України №803-ХІІ) державна служба зайнятості має право одержувати від підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, адміністративні дані про наявність вакантних робочих місць, у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, характер і умови праці на них, про всіх вивільнюваних, прийнятих і звільнених працівників та інформацію про передбачувані зміни в організації виробництва і праці, інші заходи, що можуть призвести до вивільнення працівників.

Згідно з ч.4 ст.20 Закону України №803-ХІІ підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 грудня 2005 року № 420 за погодженням з Держкомстатом.

Згідно листа Токмацького міськрайонного центру зайнятості від 13.06.2012 №180-ю відповідач інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів у 2011 році не надавав.

Правила подання роботодавцями звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) передбачено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженим постановою Кабінету міністрів України «Про реалізацію статей 19 і 20 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 31.01.2007 №70.

Відповідно до ч.3 ст.5 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Згідно ч.1 ст.238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб’єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб’єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 218 ГК України передбачено, що підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб’єктом господарське правопорушення. У частині другої зазначеної статті визначено, що учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним ужито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського порушення.

Враховуючи вищезазначене, та приймаючи до уваги, що протягом 2011 року відповідачем звіти форми № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій» для інвалідів до центру зайнятості не подавалися, відповідач у судове засідання не з’явився, не надав доказів створення на підприємстві робочого місця для інваліда, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 18 374 грн. 49 коп. обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі - 201 грн. 85 коп., позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.5 ст.20 Закону України №875-ХІІ порушення термінів сплати адміністративно - господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки. Отже облікова ставка Національного банку України, з якої розраховується пеня, може бути визначена тільки на момент сплати (перерахування) підприємством коштів, в чому числі за рішенням суду.

Оскільки на момент подання позову сплата адміністративно-господарських санкцій, підприємством здійснена не була, розрахунок пені, заявлений до стягнення, є необґрунтованим, а вимога щодо стягнення суми 201 грн. 85 коп. є такою, що не відповідає нормам ч.4 ст. 20 Закону України №875-ХІІ.

На підставі викладеного у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до п.4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства «Хлібна база №74» Державного комітету матеріального резерву про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 18 576 грн. 34 коп. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2011 році задовольнити частково.

В іншій частині в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий