Справа № 2а/0270/4789/11
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 р. Справа № 2а/0270/4789/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Комара Павла Анатолійовича,

при секретарі судового засідання: Шаргало Валентині Анатоліївні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ПАТ "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Немирівські ЕМ"

до: управління праці та соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області

про: визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось публічне акціонерне товариство "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Немирівські електричні мережі" до управління праці та соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії з відшкодування позивачу частини вартості електроенергії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на звернення до управління праці та соціального захисту населення з приводу відшкодування витрат, пов'язаних із наданням пільг по оплаті електроенергії без норм споживання особами, на яких поширюється дія закону України "Про міліцію", позивачем отримана відмова у проведенні такого відшкодування. Такими діями відповідач завдає позивачу збитків, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог. Заперечення мотивовані тим, що статтею 22 Закону України "Про міліцію" передбачено, що працівники міліції користуються пільгами при оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива та освітлення в межах норм, встановлених законодавством. Також, відповідач посилається на Постанову КМУ №879 від 01.08.2006 року "Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати", якою визначено норми користування житлово-комунальними послугами, в межах яких надаються передбачені чинним законодавством пільги на оплату житлово-комунальних послуг, в тому числі споживання електроенергії на комунально-побутові потреби. Жодних виключень дана постанова не передбачає, тому, на думку відповідача, передбачені цією постановою норми поширюються на осіб, які мають право на пільги відповідно до Закону України "Про міліцію" та просив врахувати подані письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ПАТ "Вінницяобленерго" в особі СО "Немирівські ЕМ" звернулось до УПСЗН Немирівської РДА з метою врегулювання спірного питання, яке стосується відшкодування частини вартості електроенергії, пов'язаного із наданням пільг по її оплаті.

Проте, позивачеві було відмовлено у відшкодуванні витрат, повязаних із наданням пільг з оплати електроенергії без норм споживання особами, на яких поширюється дія Закону України Про міліцію.

При цьому, судом встановлено, що в акті звірки розрахунків по категорії пільговиків за період з 01.06.2011 року по 01.10.2011 року, підписаного директором Немирівських ЕМ та начальником УПСЗН Немирівської райдержадміністрації, зазначені суми, що нараховані Немирівськими ЕМ (без врахування норм споживання) в розмірі 11746 грн. та УПСЗН (з врахуванням норм споживання) в розмірі 7522,72 грн. . Різниця станом на 01 жовтня 2011 року склала 4223,28 грн.

Проаналізувавши положення чинних нормативно-правових актів, якими врегульовано спірні правовідносини, суд зважає на таке.

Частиною 4 статті 22 Закону України "Про міліцію", із врахуванням змін, внесених Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", гарантовано надання працівникам міліції та членам їх сімей 50-процентну знижку по оплаті спожитої електроенергії, в межах норм встановлених законодавством.

Однак, рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за №10рп/2008 внесені Законом України про Державний бюджет України на 2008 рік зміни до вказаної статті, в частині, що стосується встановлення меж норм споживання - визнано такими, що не відповідають Конституції України (є не конституційними).

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, на момент виникнення спірних відносин стаття 22 Закону України "Про міліцію" передбачала надання пільг працівникам міліції та членам їх сімей у вигляді 50-відсоткової знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива без обмеження норм споживання.

Цією ж статтею, передбачено, що за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Статтею 9 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії визначено, що державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. До їх числа належать, зокрема, нормативи користування житлово-комунальними послугами щодо яких держава надає пільги.

Відповідно до додатку №3 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік", а саме код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету №3511150 надання пільг такій категорії споживачів здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.

Пунктом 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, відповідача визначено головним розпорядником коштів, який зобов'язаний проводити відповідні відшкодування.

Статтею 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії закріплено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з постачання електричної енергії.

Згідно статті 21 вказаного Закону, окремо визначаються нормативи коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, що спрямовуються на покриття витрат підприємств, установ і організацій соціально-культурного, житлово-комунального та побутового обслуговування, які не покриваються виплатами населення. Нормативи фінансування встановлюються під час прийняття Закону України про Державний бюджет України на поточний рік, а також під час формування бюджетів соціальних фондів.

За таких обставин, посилання відповідача у своєму листі - відмові на постанову Кабінету Міністрів України від 01.08.1996 року №879 є помилковим, оскільки Закони України мають вищу юридичну силу, ніж підзаконні нормативно-правові акти.

З огляду на викладене, позивачу як енергопостачальній організації має відшкодовуватися відповідачем 50 відсотків вартості використаної електроенергії особами, на яких поширюється дія статті 22 Закону України "Про міліцію", без врахування норм спожитої електроенергії, визначених Постановою №879.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Також, суд відмічає, що відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної відмови щодо відшкодування пільг, відтак, позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 94 КАС України у звязку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову управління праці та соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області щодо відшкодування пільг громадянам, які мають право на пільги згідно Закону України "Про міліцію" за червень - вересень 2011 р.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області вчинити дії з відшкодування шкоди, завданої його неправомірними діями в розмірі - 4223,28 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ "Вінницяобленерго" в особі СО "Немирівські ЕМ" витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 3,40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович