Справа № 826/10104/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 жовтня 2016 року 10:26 № 826/10104/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Бедей Н.В.,

представника відповідача - Денисенко О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Клімат Простор» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Клімат Простор» (надалі - позивач або ТОВ «Клімат Простор») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.06.2016 № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків акта ГУ ДФС у м. Києві від 07.06.2016 № 128/26-15-14-04-03/37587936 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Клімат Простор» (код за ) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Аніта-Буд» (код 39594907) за жовтень 2015 року та контрагентами покупцями». На переконання позивача, акт перевірки не містить жодних належних доказів нереальності (безтоварності) господарських операцій позивача з його контрагентом-постачальником, а висновки про заниження товариством сум податку на додану вартість за перевіряємий період спростовується наявними у нього первинними документами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено про правомірність висновків акта перевірки та законність винесених на його підставі податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У травні 2016 року працівником ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу від 19.05.2016 № 3051 і направлення від 25.05.2016 № 400/26-15-14-04-03 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Клімат Простор» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Аніта-Буд» (код 39594907) за жовтень 2015 року та контрагентами покупцями, за результатами якої складений акт від 07.06.2016 № 128/26-15-14-04-03/37587936 (далі - акт перевірки).

В тексті цього акта перевірки містяться висновки працівника відповідача про порушення позивачем норм п.п. 198.1, 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 і 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження ним податку на додану вартість за звітний період листопад 2015 року на суму 178 327 грн. Суть даного правопорушення, на думку перевіряючого, полягає у неправомірному віднесенні ТОВ «Клімат Простор» до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість з вартості товарів (обладнання для систем вентиляції і кондиціонування) на підставі податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «Аніта-Буд» згідно договору поставки від 29.09.2015 № 4.

Наведені висновки працівника відповідача мотивовані наступним. В результаті перевірки встановлено, що відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Аніта - Буд» на адресу ТОВ «Клімат Простор» зареєстровано податкові накладні за підписом ОСОБА_3 з номенклатурою товарів, які мають іноземне походження, водночас у ТОВ «Аніта - Буд» відсутнє придбання вищезазначеного товару з моменту реєстрації по 31.10.2015. Також у жовтні 20015 року ТОВ «Аніта -Буд» сформувало податковий кредит за рахунок придбання товарів відмінних від тих, що були реалізовані ТОВ «Клімат Простор». Наявність у ТОВ «Аніта - Буд» виробничих потужностей, складських приміщень, транспорту та інших основних засобів не встановлено, у зв'язку з неподанням останнім за місцем реєстрації декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік.

На запити контролюючого органу ТОВ «Клімат Простор» не надало до перевірки накладні (передбачені п. 2.1 розд. 2 договору № 4 від 29.09.2015 року), акти про приймання продукції за кількістю та якістю, прибуткові ордери форми М-4, інформацію щодо розрахунків з ТОВ «Аніта - Буд», картки рахунків з контрагентом - постачальником ТОВ «Аніта - Буд» та контрагентами - покупцями за період взаємовідносин та журнали рахунків № 901, № 902, акти приймання-передачі наданих послуг, складених на підставі договору на перевезення вантажу від 21.03.2015 № ВШ-8, банківських виписок щодо розрахунків з перевізником (ФОП ОСОБА_4.)

Крім того, у Єдиному реєстрі судових рішень України наявний текст ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01.03.2016 № 201/2924/16-к такого змісту: «Клопотання у кримінальному проваджені № 000006 від 12.02.2016 слідчого з ОВС ВКР СУ ФУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області Олійника. ОД. погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Казанцевим С А., про арешт грошових коштів, -

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив. Що СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №000006 від 12.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень. Передбачених ч. 1 cт. 205, ч. 5 cm. 27, ч. 3 ст. 212 КК України…

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «АНІТА-БУД» відкрито рахунки в банківських установах. Які використовуються в механізмі конвертації грошових коштів. А саме рахунки: №4400 відкриті в ПАТ «Креді Агріколь Банк» (МФО 300614), на яких є підстави вважати знаходяться грошові кошти, про що свідчить витяг з АІС «Податковий блок «обласного рівня».

Вказані обставини, на думку перевіряючого свідчить про нереальність одержання позивачем товарів (обладнання для систем вентиляції і кондиціонування) від ТОВ «Аніта -Буд».

Додатково в тексті своїх письмових заперечень проти позову зазначив, що вказаний у договорі поставки від 29.09.2015 № 4 номер банківського рахунку ТОВ «Аніта-Буд» (№ 4400), згідно відомостей банківської установи відкритий 21.10.2015, тобто після укладання вказаного договору.

22.06.2016 ГУ ДФС у м. Києві на підставі зазначеного акта перевірки прийняла оспорюване у справі податкове повідомлення-рішення № (форми «Р»), яким збільшило суму грошового зобов'язання ТОВ «Клімат Простор» по податку на додану вартість на суму 222 909 грн. (в тому числі 178 327 грн. - за основним платежем і 44 582 грн. - штрафні санкції).

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 22.06.2016 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до норми пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу норми п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.10.2014 за № 1235/26012 та діяв до 01.04.2016, тобто був чинним на момент виписки спірних податкових накладних).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим у своєму листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтер-ському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин)(надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11.

Судом встановлено, що згідно тексту акта перевірки та даних Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у період спірних правовідносин основним видом господарської діяльності ТОВ «Клімат Простор» неспеціалізована оптова торгівля.

Між ТОВ «Клімат Простор» (в особі директора ОСОБА_6), як покупцем, та ТОВ «Аніта-Буд» (в особі директора ОСОБА_3.), як постачальником, укладено договір № 4 від 29.09.2015, за умовами якого постачальник зобов'язується протягом строку дії договору передавати у власність покупця окремими партіями обладнання для системи вентиляції і кондиціонування повітря (далі - «товар»), а покупець зобов'язується приймати й оплачувати товар за ціною, в асортименті та у кількості, що погоджується сторонами у накладних, які є невід'ємними частинами договору.

Згідно п. 3.1 розд. 3, п. 4.1 розд. 4 цього договору, постачальник поставляє покупцю товар шляхом його передання покупцю на власних площах (самовивіз товару покупцем) або ж шляхом поставки товару безпосередньо на склад покупця за вказаною ним адресою. У разі, якщо сторонами не погоджено інше, строк виконання зобов'язання з поставки товару - 10 календарних днів з дня отримання відповідного замовлення покупця. Приймання товару здійснюється покупцем згідно накладної.

Розрахунки за даним договором між постачальником і покупцем здійснюються у вигляді повної або часткової передплати конкретної партії товару або ж на умовах післяоплати, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно вимог чинного законодавства України.

На підтвердження правомірності формування сум податкового кредиту за вказаним договором поставки позивач надав суду копії наступних документів: видаткових накладних, датованих 05.10.2015 та 12.10.2015, всього на загальну суму 1 069 960,80грн. (в т.ч. ПДВ - 178 326,80 грн.), - згідно яких відпуск товарів здійснював ОСОБА_3, а отримання - ОСОБА_6; податкових накладних з доданим до них витягом з Єдиного реєстру податкових накладних; карток рахунку бухгалтерського обліку 631 «Розрахунки зх. вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «Аніта-Буд» за жовтень 2015 року з проводками рахунок 281 «Товари на складі», - згідно якої за дебетом рахунку зафіксовано надходження неоплаченого товару на суму 1 069 960,79 грн.; оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за жовтень 2015 року, - згідно якої зафіксована заборгованість ТОВ «Клімат Простор» перед ТОВ «Аніта-Буд» у сумі 1 069 690,79 грн. (як пояснив представник позивача наразі вказана сума заборгованості непогашена та обліковується в бухгалтерському обліку ТОВ «Клімат Простор»); договору перевезення вантажу № ВШ-8 від 21.03.2011, укладеного між ФОП ОСОБА_4 (як перевізником) і ТОВ «Клімат Простор» (як відправником), згідно якого перевізник зобов'язується за плату доставляти автомобільним транспортом в межах України довірені йому відправником вантажі з місця відправлення до пункту призначення, і видавати вантажі уповноваженим на їх одержання особам; товарно-транспортних накладних за 05.10.2015 та 12.10.2015 (форма № 1-ТН), - згідно яких перевезення товарів від ТОВ «Аніта-Буд» здійснювалося за рахунок позивача з використанням перевізника ФОП ОСОБА_4; податкової звітності ТОВ «Клімат Простор» з податку на додану вартість за листопад 2015 року

Як пояснив представник позивача в тексті своїх додаткових письмових пояснень, отримані від ТОВ «Аніта-Буд» товари були використані ТОВ «Клімат Простор» у своїй господарській діяльності, а саме реалізовані третім особам-покупцям (зокрема: ТОВ «Сан-Айс», ВКП «Екосфера» у вигляді ТОВ, ТОВ Фірма «РЕМ», КВП «ІВІК-ЮГ» у вигляді ТОВ, ТОВ «Актив Трейдінг» та ін.), для чого у товариства наявні складське приміщення і трудові ресурси. На підтвердження наведених обставин позивач надав такі документи: копії договору оренди нежитлових приміщень № 3 від 01.04.2015, укладеного між ТОВ «Клімат Простор» (як орендарем) і ТОВ «Джерело-ЛТД» (як орендодавцем) щодо платного строкового користування нежитловими приміщеннями загальною площею 16 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ежена Потьє, 10-а, та додатного до нього акта прийому-передачі приміщення з 01.04.2015; копію штатного розпису ТОВ «Клімат Простор»; податкової декларації ТОВ «Клімат Простор» з податку на прибуток підприємств за 2015 рік; копії договорів поставок, укладених між ТОВ «Клімат Простор» (як постачальником) та суб'єктами господарської діяльності (покупцями), та первинної документації до них.

За результатами дослідження вище перелічених первинних та інших документів суд дійшов висновку, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Також з наявних матеріалів справи чітко прослідковується наявність взаємозв'язку між витратами ТОВ «Клімат Простор» на придбання товарів і здійсненням ним основного виду господарської діяльності.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з Реєстру платників податку на додану вартість, доступ до якого наданий на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua), станом момент укладення договору № 4 від 29.09.2015 та виписки податкових накладних на підставі такого договору, контрагент позивача (ТОВ «Аніта-Буд») був зареєстрований як юридична особа та платник податку на додану вартість.

Наявні матеріали засвідчують, а відповідач не заперечує, факт реєстрації ТОВ «Аніта-Буд» всіх податкових накладних, по яких позивачем сформований спірний податковий кредит, в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено наявність у позивача первинних документів (в тому числі належних податкових накладних), фізичних і технічних можливостей для здійснення операцій з придбання підрядних робіт та зв'язку між фактом придбання робіт і подальшою господарською діяльністю, що в свою чергу є обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій. Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27.10.2015 у справі № 826/661/14 (№ 21-1539а15).

Суд вважає, що під час судового розгляду відповідач не навів будь-яких переконливих доводів та не надав жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій, та/або свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування витрат і податкового кредиту за наслідками спірних господарських операцій.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача в тексті акта перевірки на обставини не надання позивачем певних первинних та інших документів по взаємовідносинам з ТОВ «Аніта-Буд», перевізником ФОП ОСОБА_4 та третіми особами-покупцями товарів, оскільки у матеріалах справи наявні копії реєстрів документів, наданих ТОВ «Клімат Простор» в ході проведеної перевірки на запити перевіряючого з відмітками про отримання таких документів ревізором-інспектором Бевзою В.Ф. 26.05.2016, 27.05.2016, 30.05.2016 і 31.05.2016.

Щодо відсутності у позивача окремо складених прибуткових накладних на отримані товари, то наявність останніх на підприємстві не є обов'язковою у разі надходження товарів за товарно-транспортними накладними, що не містять розбіжностей щодо кількості, вартості та номенклатури, та можуть замінювати прибуткові документи.

Також, суд критично ставиться до посилань відповідача на обставини зазначення ТОВ «Аніта-Буд» договорі поставки реквізитів свого банківського рахунку, що був відкритий у банку пізніше за дату укладання зазначеного договору, оскільки: по-перше, відповідач не підтвердив належними документальними доказами офіційність отримання даної інформації, по-друге, дані обставини не спростовують факт реального отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей за вказаним договором.

В силу п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 10.10.2012 за № К-24491/10, «за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників по ланцюгу для одержання Підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань».

Крім того, як зазначає Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 01.03.2016 № К/800/43042/15, «судам слід враховувати, що презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов'язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.».

У контексті з вищенаведеним суд відхиляє посилання відповідача на дані показників податкової звітності ТОВ «Аніта-Буд» та обставини не подання ним податкової звітності за певні звітні періоди як підставу для висновку про нереальність спірних господарських операцій.

В силу ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому, зокрема, у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що наявність ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01.03.2016 № 201/2924/16-к про накладання арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Аніта-Буд» (код 39594907) № 4400, відкриті в ПАТ «Креді Агріколь Банк» (МФО 300614), що винесена за результатами розгляду клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000006 від 12.02.2016 року, яке не стосується посадових осіб ТОВ «Аніта-Буд» та/або ТОВ «Клімат Простор», не відповідає висунутим процесуальним законом критеріям належності, допустимості та достовірності доказів, оскільки за обставин, які склалися у даній справі, наслідками неправомірних дій чи бездіяльності особи є вирок суду про притягнення учасника (учасників) такого правочину до кримінальної відповідальності, який би набрав законної сили.

Таким чином, з урахуванням того, що по справі було встановлено реальне здійснення господарських операцій та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, наявність належним чином оформлених первинних документів, податкових накладних, виданих зареєстрованим платником податку на додану вартість, суд дійшов висновку про протиправність донарахування позивачу суми податку на додану вартість та відповідно застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Клімат Простор» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 22.06.2016 № .

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Клімат Простор» () судові витрати у розмірі 3 343,64 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов