Справа № 607/5670/16-а
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18.10.2016 Справа №607/5670/16-а

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Крупи О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі Відділ ДВС) звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду від 19 травня 2009 року в адміністративній справі №2-а-1016/2009. Обґрунтовує заяву тим, що на підставі зазначеної постанови 18 червня 2009 року судом видано два виконавчі листи, які перебувають на примусовому виконанні, та Відділом ДВС відкрито два виконавчі провадження №13459279 про зобов'язання Управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 по 31 грудня 2008 року, передбаченого ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», та ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з коштів, передбачених на вказані цілі, з урахуванням сум раніше їй наданої допомоги, та виконавче провадження № 13459283 про зобов'язання Управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради здійснити перерахунок відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», та ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народжені дитини в сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження ОСОБА_2, 01 лютого 2007 року, з коштів, передбачених на вказані цілі, з урахуванням сум раніше їй наданої допомоги. В ході примусового виконання виконавчих листів державним виконавцем замінено сторону виконавчого провадження із Управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради на Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, відібрано письмові пояснення в начальника Управління соціальної політики Тернопільської міської ради з приводу невиконання рішень, винесено постанови про накладення штрафів на боржника, скеровано до правоохоронних органів заяву про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Управління соціальної політики Тернопільської міської ради. 22 березня 2016 року на адресу Відділу ДВС надійшло повідомлення боржника про часткове виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2009 року, зокрема боржником здійснено нарахування сум заборгованості перед ОСОБА_1 за виконавчими листами на підставі довідок Управління соціальної політики Тернопільської міської ради №1523 від 21 березня 2016 року, № 1524 від 21 березня 2016 року, № 1525 від 21 березня 2016 року. Відповідно до зазначених довідок для повного і фактичного виконання виконавчих листів у справі №2-а-1016/2009 з Управління соціальної політики Тернопільської міської ради необхідно стягнути 5347,80 гривень за виконавчим провадженням №13459279 та 1308,40 гривень за виконавчим провадженням №13459283. З цих підстав, беручи до уваги, що рішення суду не виконано божником протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття провадження, Відділ ДВС просить змінити спосіб і порядок виконання постанови №2-а-1016/2009, зокрема: 1) із зобовязання здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 по 31 грудня 2008 року, передбаченого ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», та ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з коштів, передбачених на вказані цілі, з урахуванням сум раніше їй наданої допомоги, на стягнення із Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, передбаченого ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», та ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з коштів, передбачених на вказані цілі, з урахуванням сум раніше їй наданої допомоги, у розмірі 1982,60 гривень за 2007 рік та 3752,20 гривень за 2008 рік, що разом становить 5734,80 гривень, 2) із зобов'язання Управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради здійснити перерахунок відповідно ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», та ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народжені дитини в сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження ОСОБА_2, 01 лютого 2007 року, з коштів, передбачених на вказані цілі, з урахуванням сум раніше їй наданої допомоги, на стягнення з Управління соціальної політики Тернопільської міської ради відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на користь ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини в сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановленого на день народження ОСОБА_2 - 01.02.2007 року, з коштів, передбачених на вказані цілі, з урахуванням сум раніше їй наданої допомоги, кошти у розмірі 1308,40 гривень.

Судом до участі у справі залучено представника секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини як спеціаліста в галузі застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та виконання рішень Європейського суду.

У судове засідання від представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення в її відсутності. Просила заяву задовольнити, врахувавши при її вирішенні долучені до матеріалів справи письмові пояснення.

Від представника боржника Управління соціальної політики Тернопільської міської ради ОСОБА_4 в судове засідання надійшли письмові заперечення на заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення та клопотання про розгляд справи в його відсутності. У задоволенні заяви просив відмовити.

Головним спеціалістом з питань забезпечення діяльності Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_5 у судове засідання подано письмові пояснення та заяву про розгляд заяви про заміну способу і порядку викання судового рішення в її відсутності. У вирішенні заяви поклалася на дуку суду.

Стягувач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкодою для вирішення питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Перевіривши наведені заявником доводи, викладені в заяві, проаналізувавши їх у сукупності з вивченими матеріалами справи, дослідивши зібрані в ній докази, судом установлено такі обставини:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2009 року зобовязано Управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради здійснити перерахунок відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини в сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження ОСОБА_2 06 лютого 2007 року, з коштів, передбачених на вказані цілі, з урахуванням виплачених їй сум раніше даної допомоги, зобов'язано Управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, у розмірі, передбаченому статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з урахуванням виплачених їй раніше сум даної допомоги з коштів, передбачених на вказані цілі.

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_6 від 24 червня 2009 року, відкрито виконавчі провадження №13459283 та №13459279 з виконання виконавчих листів №2-а-1016/2009, виданих 18 червня 2009 року на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2009 року.

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_6 від 31 грудня 2009 року, виконавчі провадження №13459279 та №13459283 закінчено у звязку із неможливістю виконати рішення суду, через відсутність бюджетних призначень на дані цілі.

Згідно з постановами про скасування процесуального документу у виконавчих провадженнях №13459279 та №13459283, винесених начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 31 липня 2015 року, постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_6 від 31 грудня 2009 року про закінчення виконавчих проваджень №13459279 та №13459283 скасовано з тих підстав, що рішенням Європейського суду з прав людини зобовязано державу виконати рішення національного суду.

Як убачається з рішення П'ятої секції Європейського суду від 7 листопада 2013 року у справі «Віннік та інших 45 осіб проти України» та Додатку до нього, 07 травня 2010 року ОСОБА_1 подала до Європейського суду з прав людини заяву про невиконання постанови Тернопільського міськрайонного суду.

За змістом рішення П'ятої секції Європейського суду від 7 листопада 2013 року у справі «Віннік та інших 45 осіб проти України»: оголошено прийнятними скарги заявників, наведених у Додатку, в тому числі й ОСОБА_1, за пунктом 1 статті 6 Конвенції, статті 13 Конвенції та за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції щодо тривалого невиконання рішень, ухвалених на їхню користь, та щодо відсутності ефективних національних засобів юридичного захисту стосовно цих скарг; постановлено, що у справах, наведених у Додатку, в тому числі й ОСОБА_1, було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції; постановлено, що:

a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику (або його/її спадкоємцю), наведених у Додатку (першому заявнику в заяві № 36411/06); ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;

b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Рішення Європейського суду від 7 листопада 2013 року, постановлене комітетом, є остаточним з дня ухвалення.

Постановами начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про відновлення виконавчого провадження від 04 серпня 2015 року, постановлено відновити виконавчі провадження №13459279 та №13459283, з виконання виконавчих листів №2-а-1016/2009, виданих 18 червня 2009 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

24 листопада 2015 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2009 року видано дублікати виконавчих листів №2-а-1016/2009.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_7 від 28 січня 2016 року замінено у виконавчому провадженні найменування боржника з Управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради на Управління соціальної політики Тернопільської міської ради.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_8 від 12 березня 2016 року за невиконання без поважних причин постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2009 року у встановлений державним виконавцем строк накладено штраф на боржника Управління соціальної політики Тернопільської міської ради у розмірі 680 гривень.

15 березня 2016 року на адресу боржника направлено вимогу, якою зобов'язано Управління соціальної політики Тернопільської міської ради виконати рішення суду в строк до 21 березня 2016 року, про що негайно повідомити державного виконавця.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 від 28 березня 2016 року на Управління соціальної політики Тернопільської міської ради за повторне невиконання у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2009 року накладено штраф у розмірі 1360 гривень.

29 березня 2016 року до Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області державним виконавцем подано заяву про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення посадовими особами Управління соціальної політики Тернопільської міської ради за ознаками злочину, відповідальність за який передбачено ст. 382 Кримінального кодексу України за фактом невиконання судових рішень.

22 березня 2016 року на адресу Відділу ДВС надійшло повідомлення боржника про часткове виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 2-а-1016/2009 від 18 червня 2009 року, а саме боржником здійснено нарахуванням ОСОБА_1 сум заборгованості у розмірі 1982,60 гривень за 2007 рік, 3752,20 гривень за 2008 рік з урахуванням виплачених сум, на підставі довідок про здійснення нарахування на виконання рішення суду №1524/13.8 від 21 березня 2016 року та №1525/13.8 від 21 березня 2016 року.

Згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв'язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Виходячи зі ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї були ратифіковані Верховною Радою України, на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, а тому теж є частиною національного законодавства України.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Майном у контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, є в тому числі, кошти, належні особі на підставі судових рішень, які є остаточними і підлягають виконанню («Бурдов проти Росії»).

Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч.5 ст. 24 та ч. 3 ст.129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції Закону № 2677-VI (2677-17) від 04 листопада 2010 року з наступними змінами (далі Закон № 606-XIV) поняття «виконавче провадження» визначено як завершальна стадія судового провадження. Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у справі «Горнсбі проти Греції» Суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Порядок примусового виконання рішень судів та інших компетентних органів і посадових осіб на момент звернення до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення визначався Законом № 606-XIV. Згідно зі статтею 2 даного Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Закон визначає широке коло повноважень державних виконавців при здійсненні виконавчого провадження. Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими для усіх органів, організацій, посадових осіб і громадян на території України.

Порядок виконання рішення Європейського суду, яке набуло статусу остаточного, визначається Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон № 3477-IV), Законом № 606-XIV та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу дев'ятого частини першої статті 1 Закону № 3477-IV виконання рішення Європейського суду включає в себе: а) виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.

Частиною 1 статті 2 Закону № 3477-IV рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Згідно зі статтею 10 Закону № 3477-IV з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції і протоколів до неї (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у рішенні Європейського суду.

Відтак, ОСОБА_1, звернувшись у 2009 році до суду за захистом своїх порушених прав, які поновлені судом шляхом задоволення її позову на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2009 року, упродовж більше семи років позбавлена права на володіння майном (коштами, які підлягають їй до виплати на підставі судового рішення), а вжиті державним виконавцем заходи в межах наданих законом повноважень виявились недостатніми для виконання судового рішення.

Заперечуючи проти задоволення заяви, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради у своїх письмових запереченнях посилається на правові висновки Верховного Суду України в справах № 21-475а14 та № 21-506а14, відповідно до яких аналізуючи норми частини першої статті 263 КАС у системному звязку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, суд дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Невиконання управлінням ПФУ судового зобовязання в частині виплати пенсії через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244-1 КАС України у справі, що розглядається, суд, враховуючи фактичні обставини даної справи, вважає за необхідне відступити від правової позиції, викладеної у зазначених висновках Верховного Суду України, з таких мотивів:

Як зазначалося, з приводу тривалого невиконання постанови суду від 19 травня 2009 року ОСОБА_1 зверталася до Європейського суду з прав людини, рішенням якого від 7 листопада 2013 року у справі «Віннік та інших 45 осіб проти України» постановлено, що протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національного суду.

Разом з тим, постанова Тернопільського міськрайонного суду від 19 травня 2019 року залишається невиконаною по даний час.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобовязаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до п. 11 Порядку взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини під час забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання рішень Європейського суду з прав людини, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 23 вересня 2013 № 1989/5, у разі якщо рішення національного суду, в якому передбачається вжиття заходів зобовязального (немайнового) характеру, не може бути виконане протягом одного місяця з дня отримання ДВС автентичного перекладу тексту відповідного рішення Європейського суду, державний виконавець, на виконанні в якого перебувало рішення національного суду, звертається до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення із обовязковим повідомленням суду про необхідність залучення представника Секретаріату як спеціаліста в галузі застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та виконання рішень Європейського суду.

Судом залучено до участі у справі представника Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини Головного територіального управління юстиції. На підставі поданих ним письмових пояснень судом здобуто достовірні дані про факт звернення ОСОБА_1 до Європейського суду з прав людини та прийняте ним рішення, яке є обовязковим до виконання.

Однак, як постанова Тернопільського міськрайонного суду від 19 травня 2009 року, так і Рішення Європейського суду з прав людини в частині зобовязання держави протягом трьох місяців виконати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 19 травня 2009 року, по даний час залишаються без виконання.

Наведене свідчить про відсутність ефективних національних засобів юридичного захисту прав ОСОБА_1 навіть після їх поновлення судом на підставі постанови суду від 19 травня 2009 року.

Вжиті державним виконавцем заходи в межах наданих законом повноважень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV) виявились недостатніми для виконання постанови суду.

Як установлено у справі, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача і стягнення з нього різниці в конкретно визначених розмірах між тими сумами, що підлягали виплаті відповідно до закону, та тими, що фактично виплачені, з огляду на обставини, зазначені в позовній заяві. Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області постановою від 19 травня 2009 року розглянув ці вимоги і зобовязав відповідача перерахувати та виплатити суми допомог ОСОБА_1 на підставах, у розмірі та за проміжок часу, зазначених у судовому рішенні.

Рішення суду в частині перерахунку допомоги було виконано, однак сама допомога не була виплачена, оскільки на рахунок відповідача не надійшли відповідні кошти із Державного бюджету України.

За таких обставин відділ ДВС звернувся до суду з заявою про зміну порядку і способу виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Звертаючись до суду за захистом своїх прав, ОСОБА_1 мала правомірні очікування на отримання недоплачених їй сум.

Як зобовязання відповідача виплатити позивачу суми допомог, так і стягнення з відповідача в користь позивача сум допомог, в кінцевому результаті передбачає отримання цих сум позивачем.

Відсутність у законі правового регулювання порядку виконання судових рішень зобов'язального характеру, боржником за якими є державний орган, унеможливлює їх виконання.

Суд вважає, що в даному випадку, з огляду на тривалість невиконання судового рішення, відсутність дієвого правового механізму виконання рішень, відсутність інших можливостей виконати рішення суду, яке набрало законної сили та підлягає до виконання як на підставі національного законодавства, так і на підставі Рішення Європейського суду з прав людини, яким поновлено права ОСОБА_1, однак, яке також не виконане, ці обставини є виключними і можуть бути підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Зміною способу і порядку виконання рішення є вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення.

Як слідує з заяви про зміну способу і порядку виконання, на підставі з довідок Управління соціальної політики Тернопільської міської ради №1523 від 21 березня 2016 року, № 1524 від 21 березня 2016 року та № 1525 від 21 березня 2016 року та відповіді № 1112/13/2 від 21 березня 2016 року, на виконання постанови суду від 19 травня 2009 року здійснено нарахування ОСОБА_1 сум заборгованості за виконавчими листами у справі №2-а-1016/2009 в розмірі 1982,60 гривень за 2007 рік та 3752,20 гривень за 2008 рік, тобто разом 5347,80 гривень за виконавчим провадження №13459279 та 1308,40 гривень за виконавчим провадженням №13459283.

На підтвердження нарахування ОСОБА_1 сум заборгованості за виконавчим провадженням №13459279 у розмірі 1982,60 гривень за 2007 рік та 3752,20 гривень за 2008 рік суду надано видані Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради довідки № 1524 від 21 березня 2016 року, № 1525 від 21 березня 2016 року та відповідь № 1112/13/2 від 21 березня 2016 року.

Однак, суду не надано довідки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради №1523 від 21 березня 2016 року. Жодних інших доказів на підтвердження нарахування Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради суми заборгованості в розмірі 1308,40 гривень за виконавчим провадженням №13459283 (про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», та ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народжені дитини в сумі кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження ОСОБА_2, 01 лютого 2007 року, з коштів, передбачених на вказані цілі, з урахуванням сум раніше їй наданої допомоги) в матеріалах справи немає.

Також, суду не надано доказів про те, що ОСОБА_1 ознайомлена з розміром коштів, які нараховані відповідачем на виконання постанови суду від 19 травня 2009 року. У судове засідання, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду заяви про зміну способу і порядку виконання рішення, позивач жодного разу в судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки.

За вказаних обставин суд вважає недопустимою зміну способу і порядку виконання постанови суду від 19 травня 2009 року без згоди на це ОСОБА_1, оскільки така зміна покликана насамперед на захист саме її інтересів як стягувача у виконавчому провадженні. А зміна способу і порядку виконання постанови суду, без її відому, може призвести до порушення її прав, які підлягали захисту судом на підставі постанови суду від 19 травня 2009 року, яка набрала законної сили.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та досліджені докази, судом установлено, що в даному випадку в справі, що розглядається, наявні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2009 року, однак, з огляду на відсутність доказів ознайомлення ОСОБА_1 із розміром нарахованих відповідачем сум, відсутність у матеріалах справи документального підтвердження про розмір нарахованої відповідачем суми заборгованості в розмірі 1308,40 гривень за виконавчим провадженням №13459283, суд вважає неможливим змінити спосіб і порядок виконання зазначеної постанови суду.

За вказаних обставин заява Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції Закону № 2677-VI (2677-17) від 04 листопада 2010 року з наступними змінами, ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», керуючись ст. 263 КАС України, суд, -,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя