Справа № 127/25553/14-а
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2015-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення певних дій.

01.12.2014р. ухвалою ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області під головуванням судді Король О.П. позивачу ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.

24.12.2014 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області під головуванням судді Король О.П. вказаний адміністративний позов ОСОБА_1 в порядку ст. 22 п.6 КАС України передано для розгляду по суті до Вінницького районного суду.

Ухвалою Вінницького районного суду від 14.01.2015 року цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення певних дій прийнято до свого провадження та ухвалено провести її розгляд в порядку скороченого провадження, відповідачу надано 10-дений термін на подання заперечення.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог вказує в адміністративному позові на те, що вона , ОСОБА_1 11 жовтня 2013року народила сина- Романюка ОСОБА_2, на доказ чого надано копію свідоцтва про народження серії І-АМ № 268394, що було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції 16.10.2013 року (а.с.6).

До вагітності і пологів вона працювала суддею Вінницького міського суду Вінницької області. У звязку з народженням дитини їй за місцем роботи було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08.01.2014р. по 11.10.2016 року, що підтверджується копією наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2013 року за № 1063-в/к (а.с.5).

З 08.01.2014р. їй, позивачу по справі, як застрахованій особі, Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 130 грн. щомісячно відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". В свою чергу, позивач вважає, що вказана сума не відповідає встановленому нормами чинного законодавства розміру, внаслідок чого, було порушено її законні права та недоотримано певні суми відповідної допомоги.

15.09.2014р. позивачем ОСОБА_1 було перервано відпустку по догляду за дитиною в звязку з виходом на роботу, що підтверджується копією наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2014 року за № 200-к .

Як вказує позивач в своїй заяві, що нею було отримано 100,65грн. + 130 грн.+ 130 грн.+ 130 грн.+ 130 грн.+ 130 грн. = 750 грн. за період з 01 січня 2014р. по 01.07.2014р., що підтверджується довідкою Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради за № 3802 від 28.11.2014 року , (а.с.7). Крім того дані суми в довідці приплюсовані до щомісячних одноразових виплат в розмірі 810 грн. при народженні дитини.

25.11.2014р. зайшовши на сайт Верховного суду України, позивач ОСОБА_1Ф дізналась про установлену практику по даній категорії справ, звідки їй стало відомо що державна допомога виплачувалась їй не в повному розмірі, оскільки вона працювала і є застрахованою особою. Тому, позивач вважає, що відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна була бути надана у розмірі не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В звязку з цим, позивач ОСОБА_1 просила суд поновити їй строк звернення до суду, вважаючи причини його пропуску поважною, оскільки до цього часу здійснювала догляд за дитиною, а тому не мала змоги ознайомитись раніше з позиціями Верховного суду. Крім того, просила визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років, а також зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької міської ради здійснити їй перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та виплатити недоотриману допомогу, як застрахованій особі, починаючи з 08.01.2014 року до 15.09.2014р., у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з урахуванням проведених виплат, оскільки вважає дії посадової особи є неправомірними та які порушують її законне право на отримання соціальної допомоги у визначеному законом розмірі - як застрахованої особи Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради

Просить також за позовом врахувати, що згідно з Законами України «Про державний бюджет на 2013 рік» та «Про державний бюджет на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до шести років становить з 1 січня 2013 року - 972 грн., з 1 грудня 2013 року 1032 грн., з 1 січня 2014 року - 1032 грн., з 1 липня 2014 року 1059 грн., з 1 жовтня 2014 року 1102 грн.

Від Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради 18.12.2014 року поступило заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, в якій вони позовні вимоги не визнають, вказують на те, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога виплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Управління праці та соціального захисту населення не має повноважень виплачувати даний вид допомоги відповідно до ст. 43 вищевказаного Закону, таке право залишилось за Фондом соціального страхування населення з тимчасової втрати працездатності.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, встановлено, що є достатні підстави для розгляду даної справи в порядку скороченого провадження, за правилами, передбаченими ст. 183-2 КАС України, тобто суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику сторін.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2013 року головою Вінницького міського суду Вінницької області було видано наказ № 1063- в/к, згідно якого надано ОСОБА_1 відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08 січня 2014 року по 11 жовтня 2016 року включно (а.с.5).

Підставою для даного наказу є заява ОСОБА_1 та свідоцтво про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії І-АМ № 268394 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції від 16 жовтня 2013року (а.с.6).

З 08.01.2014р. ОСОБА_1 як застрахованій особі, Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 130 грн. щомісячно відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Згідно довідки, виданої Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради за № 3802 від 28.11.2014 року, ОСОБА_1 було отримано 100,65грн. + 130 грн.+ 130 грн.+ 130 грн.+ 130 грн.+ 130 грн. = 750 грн. за період з 01 січня 2014р. по 01.07.2014р. крім того дані суми також були в довідці приплюсовані до щомісячних одноразових виплат в розмірі 810 грн. при народженні дитини (а.с.7).

З 15.09.2014р. ОСОБА_1 було перервано відпустку по догляду за дитиною в звязку з виходом на роботу, що підтверджується копією наказу голови Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2014 року за № 200-к (а.с.4).

Таким чином, судом є встановленим, що позивач є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18 січня 2001 року.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зазначено, що правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими Законами. Зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені відповідні зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»його дію було поширено на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано неконституційними низку положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі й пункт 25 розділу II цього Закону щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», а з 1 січня 2009 року статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Водночас частиною третьою статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року було визначено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на виконання статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право на виплату допомоги мають особи, зазначені в статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», яка на час виникнення спірних відносин поширювала свою дію щодо виплати допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на виконання статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінет Міністрів України не визначав.

Така правова позиція висловлена була й Верховним Судом України у рішенні від 25 грудня 2012 року по справі за аналогічним позовом (в реєстрі за № 28332590) за наслідками перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першою статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Окрім того, ні Законом України «Про Державний бюджет» на 2013 2014 роки, ані іншими законами не встановлювався на 2013 2014 роки інший, ніж у Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», розмір допомоги та не надавалось Кабінету Міністрів України право визначати розміри такої допомоги.

Враховуючи зазначене, виходячи з того, що позивач є застрахованою особою, відповідно на правовідносини щодо виплати їй допомоги по догляду за дитиною сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним трирічного віку поширюються норми спеціального Закону, яким є Закон України від 18 січня 2001 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

За ст. 43 даного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вравуючи, що дана норма Закону не була виконана, і розмір допомоги не виплочувався позивачу у повному розмірі, що складає не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, суд вважає дії відповідача неправимірними, а порушене право позивача таким, що підлягає до відновлення шляхом постановлення судового рішення, про задоволення заявлених вимог адміністративного позову.

Вимога щодо стягнення судових витрат позивачем не пред"явлена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 6-9, 69-71, 100, 158-163, 167,183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати неправомірними дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі меншому ніж прожитковий мінімум для дітей віком до шести років.

Зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької міської ради провести ОСОБА_1 перерахунок допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, з 08 січня 2014 року до досягнення дитиною трирічного віку до 15 вересня 2014 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з урахуванням проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

За ст. 256 КАС України постанову суду звернути до негайного виконання.

СУДДЯ: