Справа № 363/3825/16-а
Суддя: Чірков Г. Є.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"11" жовтня 2016 р. Справа № 363/3825/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що постановою відповідача його без законних підстав притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу за ст. 132-1 КУпАП в розмірі 510 грн., а тому порушує питання про скасування даної постанови.

В позовній заяві ОСОБА_3 наполіг на тому, що ОСОБА_5 дорожнього руху України не порушував і з діями працівника поліції не згоден. Ствердив, що під час складання постанови відповідач зважування транспортного засобу за допомогою спеціально призначеного для цього обладнання не проводив, вагу якого визначив самостійно. Крім того наполіг, що під час керування транспортним засобом був пристебнутий паском безпеки.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 25 вересня 2016 року відповідачем згідно статей 33 і 284 КУпАП винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за ст. 132-1 КУпАП.

Згідно вказаної постанови 25 вересня 2016 року близько 15 год. 38 хв. позивач на 88 кілометрі автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не був пристебнутий ременем безпеки та здійснював перевезення великогабаритного і великовагового вантажу вагою понад 40 т. а саме 46,780 т. без відповідних дозвільних документів, чим поручив п. 22.5 ОСОБА_5 дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.3 (в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Згідно п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно пп. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого Постановою КМУ від 27 червня 2007 року №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Згідно п. 6 Порядку габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно зі статтями 8 і 19 Конституції України та ст. 9 КАС України, суд при розгляді цієї справи, виходить з принципів верховенства права й законності, відповідно до яких органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи цю справу, суд зазначає, що згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом тощо.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак належні, допустимі й достатні докази того, що під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу та складанні оскаржуваної постанови, здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача в установленому Законом порядку, в справі відсутні.

Будь-які дані про проведення такого контролю оскаржувана постанова не містить.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. В разі неподання доказів на пропозицію суду, справа вирішується на основі наявних доказів.

Однак, будь-які докази правомірності оскаржуваної постанови згідно вимог ст. 71 КАС України відповідачем суду не представлено.

При перевірці судом постанови відповідача будь-які докази, а тим більше належні і допустимі, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, стосовно порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху України не подано, а тому оскаржувану постанову не можна вважати правомірною.

Стаття 132-1 КУпАП є бланкетною правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Приймаючи оскаржувану постанову та притягаючи позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, відповідач не зазначив конкретну норму права, яку порушив позивач при керуванні автомобілем.

Крім того оскаржуваною постановою поліцейський безпідставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП за порушення правил користування ременем безпеки.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому дії позивача в цій частині кваліфіковано не вірно з неправильним застосуванням Закону, а відтак оскаржувана постанова в цій частині є також протиправною.

За таких обставин оскаржувана постанова не може вважатися законною, обґрунтованою та вмотивованою, і підлягає скасуванню.

Відтак судом встановлено підстави для задоволення позову і захисту прав позивача.

На підставі викладеного і керуючись статтями 160-163 і 171-2 КАС України,

постановив:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 щодо складання постанови серії АР №322158від 25 вересня 2016 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП на ОСОБА_3 незаконними.

Постанову інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Житомир Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 серії АР №322158від 25 вересня 2016 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП на ОСОБА_3 - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі, шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя