Справа № 826/949/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/27685/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України про зобов`язання вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби та виплати недоотриманого грошового забезпечення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генерального прокурора України про визнання протиправним та скасування наказу від 23.12.2015 №688-вк; зобов'язання зарахувати у розпорядження Генерального прокурора України для вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби та виплати недоотриманого грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні військового прокурора Центрального регіону України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наступного.

До відділу роботи з кадрами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України 16.10.2015 надійшла службова характеристика на підполковника юстиції ОСОБА_1

Згідно вказаної службової характеристики на прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 за час роботи на займаних посадах позивач службові обв'язки виконував несумлінно. Внаслідок неналежного здійснення процесуального керівництва, з погіршенням розумних строків, понад шість місяців, до часу написання службової характеристики, не прийнято кінцевих рішень у кримінальних провадженнях №0000034, №0000006, №000175, №6.

Також, у характеристиці зазначено, що у зв'язку із незнанням матеріалів кримінального провадження №000034 щодо перешкоджання проведення акцій протесту у м.Києві у грудні 2013 року - лютому 2014 року шляхом використання транспортних засобів та військовослужбовців Збройних Сил України, ОСОБА_1 був неспроможний погодити письмове повідомлення про підозру особі, якою вчинено особливо тяжкий злочин, за наявності достатніх підстав для погодження такої підозри. Неналежне виконання обов'язків мало місце і в інших кримінальних провадженнях, процесуальне керівництво досудовим розслідуванням в яких покладалося на ОСОБА_1

Посилання позивача на протиправність вказаної характеристики є необгрунтованими, оскільки вона носить рекомендаційний характер, тобто містить рекомендації керівника структурного підрозділу, які надаються на власний розсуд, з урахуванням ділових і моральних якостей працівника, та є дискреційними повноваженнями.

Позивачем одночасно було подано два рапорти: перший - про звільнення з посади і направлення у розпорядження Міністра оборони України, другий - про направлення у розпорядження Міністра оборони України.

На виконання п. 82, 116, 154 Положення про проходження громадянами України військової у збройних Силах України, з урахуванням рапорту позивача, з метою вирішення питання щодо подальшого проходження останнім військової служби Генеральним прокурором України виданий наказ від 16.10.2015 р. №471-вк про звільнення позивача з посади та зарахування у розпорядження Генерального прокурора України.

Наказом Генерального прокурора України від 23.12.2015 №688-вк позивача підполковника юстиції, який перебував в розпорядженні Генерального прокурора України зараховано у розпорядження військового прокурора Центрального регіону України для вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби.

При прийнятті оскаржуваного рішення було враховано службову характеристику позивача, його моральні та ділові якості, сімейний стан, місце роботи його дружини та забезпеченість житлом у м. Києві.

Тому, враховуючи необхідність створення належних умов для проходження військової служби, відповідачем прийнято рішення про направлення позивача саме до військової прокуратури Центрального регіону України, а не у розпорядження військових прокурорів інших регіонів.

Крім того, враховуючи неможливість призначення позивача на посади номенклатури Генерального прокурора України, Генеральний прокурор України в межах компетенції направив його у розпорядження військового прокурора Центрального регіону України, що не суперечить вимогам п. 82, 83, 116 Положення про проходження громадянами України військової у збройних Силах України, оскільки переміщення військовослужбовців по службі проводиться, як правило, без зарахування у розпорядження відповідних посадових осіб.

Посилання позивача на те, що у період видання оскаржуваного наказу він перебував на лікуванні є необґрунтованими, оскільки з цього приводу в період з 23.12.2015 по 28.12.2015 до Генерального прокурора України позивач не звертався, і відповідно від виконання службових обов'язків не звільнявся. Наявність обставин, які б забороняли переміщення позивача як військовослужбовця судами не встановлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що у спірному наказі відповідача посилання на статтю закону, пункти та підпункти підзаконного нормативного акту є невірними по суті, оскільки вони не регулюють питання, яке є його предметом, а саме зарахування війсьвовослужбовця із розпорядження командира вищого рівня в розпорядження командира нищого рівня.

Все це вказує на те, що для видання спірного наказу у відповідача не було жодних правових підстав, передбачених тими чи іншими нормативними актами, а тому зроблена лише видимість правового обгрунтування його видання, що є очевидним при детальному його аналізі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ознак необґрунтованого застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в касаційній скарзі не зазначено та викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Крім того, доводи та зміст касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни чи скасування рішень.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України про зобов`язання вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби та виплати недоотриманого грошового забезпечення.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка