Справа № 464/7041/16-а
Суддя: Теслюк Д. Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/7041/16-а
пр.№ 2-а/464/321/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача Бундз С.С.,

представника відповідача Прус Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бундз Степан Степанович, Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДР №097590 від 29.08.2016 року, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено штраф в розмірі 425 грн. Відповідно до вищезазначеної постанови, ОСОБА_4 29.08.2016 року на вул. Галицькій, 40 у м. Львів-Винники, керував автомобілем НОМЕР_1, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, а також останній не мав при собі і не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 31.4.3 в); 2.1 ґ); 2.4 а) Правил дорожнього руху України. Вказану постанову вважає протиправною на підставі рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, оскільки при винесенні такої порушено вимоги ст. 276 КУпАП, а саме щодо місця розгляду справи. Вказує, що інспектор патрульної поліції вийшов за межі своїх повноважень, оскільки розгляд адміністративної справи повинен відбутись за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення (м. Львів, вул. Перфецького, 19). Зазначив, що перед початком руху свого автомобіля пересвідчився у справності автомобіля, зокрема у справності обох фар. Дізнавшись від поліцейських про несправність однієї із них, прийшов до висновку, що лампа перегоріла під час руху, незалежно від його волі. Щодо перевірки полісу обов'язкового страхування, вважає, що інспектор вийшов за межі своїх повноважень, оскільки такий не мав права вимагати перевірки, так як контроль за наявністю полісі здійснюється виключно при складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху України та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Поліс він мав при собі, проте інспектор не дав йому достатньо часу для відшукування документу. Крім того, вказує, що інспектором патрульної поліції було грубо порушено його право на правову допомогу, а також порушено наказ МВС України №1395 від 07.11.2015 р. «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», оскільки у оскаржуваній постанові інспектор не вказав свого спеціального звання, а його прізвище, ім'я та по батькові вказане без використання друкованих літер.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені в адміністративному позові та заяві про зміну підстав позову від 30.09.2016 року. Крім того зазначив, що з переглянутого відео видно, що інспектор розглядав справу лише щодо ст.126 КУпАП.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Прус Ю.І. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на те, що оскаржувана постанова винесена згідно вимог ст. ст. 222, 283, 284 КУпАП, така є законною та обґрунтованою, а тому немає підстав для її скасування. На підставі наведеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Відповідач інспектор патрульної поліції роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бундз С.С. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просить відмовити в задоволенні такого за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши відео із відеореєстратора нагрудного знака інспектора, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 10 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із постанови серії ДР №097590 від 29.08.2016 року вбачається, що позивача ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено штраф в розмірі 425 грн. Згідно із вказаною постановою, ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що 29.08.2016 року на вул. Галицькій, 40 у м. Львів-Винники, керував автомобілем НОМЕР_1, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, а також останній не мав при собі і не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 31.4.3 в); 2.1 ґ); 2.4 а) Правил дорожнього руху України.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. «а» п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. На підставі ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить, що згідно законодавства України на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, водій транспортного засобу повинен мати при собі такий поліс та на вимогу працівника поліції пред'явити цей поліс для перевірки. Склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є формальним, отже вчинення цього проступку вважається закінченим, з моменту відмови водія від пред'явлення такого полісу.

Посилання позивача на те, що працівник поліції має право вимагати пред'явити поліс лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

В оскаржуваній постанові достовірно зафіксовано адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_4 не було пред'явлено інспектору поліції поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачем під час розгляду справи не заперечено тієї обставини, що він на вимогу працівника поліції не пред'явив поліс для перевірки. Будь-яких доказів наявності у нього, як у водія, при собі полісу, станом на момент перевірки, коли він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, не надано. Вказане також стверджується його поясненнями у заяві про зміну підставу позову, де зазначено, що інспектор не надав йому достатньо часу щоб відшукати поліс в автомобілі.

Той факт, що ОСОБА_4 29.08.2016 р. вчинив вказане адміністративне правопорушення стверджується відеозаписом, що був наданий представником відповідача. Із вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_4 визнав, що у його автомобіля не горіла ліва фара ближнього світла, а також останній не надав працівнику поліції поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вимогу інспектора патрульної поліції.

Щодо визнання дій відповідача протиправними відносно місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У своїй позовній заяві позивач посилається на Рішення Конституційного суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року і вказує на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п.2.3 мотивувальної частини вищевказаного рішення Конституційного Суду України перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015 р. було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч. 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху (ПДР) віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, як вбачається із змін внесених до КУпАП від 14.07.2015 року, які набрали чинність 07.11.2015 року та не могли бути враховані в рішенні Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 р., уповноваженими органами та посадовим особам прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, а тому, посилання позивача про неправомірність накладення на нього адміністративного стягнення у зв'язку з необхідністю розгляду матеріалів за місцем знаходження органу, до компетенції якого віднесено розгляд справи, а не на місці його вчинення, свідчить про суб'єктивне, на власний розсуд, тлумачення позивачем норм чинного законодавства України та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, сукупністю досліджених судом належних допустимих доказів, підтверджено факт правомірності притягнення позивача 29.08.2016 року до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 та ч.1 ст. 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення. З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 160-163,167 КАС України,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бундз Степан Степанович, Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Теслюк Д.Ю.