Справа № 2-а-6826/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-6826/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення енської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, іа є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, постійно проживає та працює Соростені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому відповідно до / України від 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які їждали внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну ву допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, гу до заробітної плати. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без ування кратності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, >влених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № тому позивач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та іьного захисту населення Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. Закону № 796-ХІІ в розмірі 45404 грн. за період з 01.01.2007 року по 01.01.2010 року.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заперечення, в якому позовні вимоги не в.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи З арії. Відповідно до ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які аждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової юга в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% альної заробітної плати та доплату до заробітної плати, як особа, що працює на території тованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому рі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про енсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному шіенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, ізаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рдженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками кетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та шьного захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів,

. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали лідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам одиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального сту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за ем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної анови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є жним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів жними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що ивляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат ірпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно аної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності ладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого оврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у сіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та заі України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Р; України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких ні Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких ріші цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзакон нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Зі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобилі катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, сві інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася аоо [ повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови якщо на цьому наполягає одна із сторін. Як вбачається згідно заперечень відповідача, останній наполягає на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суду як на підставу для відмови в задоволенні поданого позову.

Виходячи з цього, в межах строку звернення до суду підлягають судовому захисту позовні вимоги за період з 02.02.2009 року по 01.01.2010 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст. 162* КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину допомоги.

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та доплату до заробітної плати відповідно до визначених законом розмірів неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплату до заробітної плати згідно ст.39 вказаного закону починаючи з 02.02.2009 року по 01.01.2010 року.

В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення , а в разі проголошення вступної та резолютивної частини , з дня складання постанови в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження постанови суду, з послідуючою подачею апеляційної скарги, яка може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду .

Суддя