Справа № 308/12685/14-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Справа № 876/5155/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі заступника начальника ОСОБА_2, інспекторів патрульної служби роти патрульної служби Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління національної поліції в Закарпатській області та УМВС України в Закарпатській області про визнання дій із затримання протиправними,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, інспекторів патрульної служби Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6, ОСОБА_4В та ОСОБА_5, в якому просив (з врахуванням заяви про зміну предмету позову в порядку ст.137 КАС України) визнати дії Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі заступника начальника ОСОБА_2, інспекторів патрульної служби роти патрульної служби Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із затримання журналіста ОСОБА_1 протиправними.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року позов задоволено. Визнано дії Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області 05 жовтня 2013 року щодо журналіста ОСОБА_1 протиправними.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивач вчинив протиправні діяння, кваліфіковані за ст.185 ОСОБА_7, тобто допустив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції. Працівниками міліції був складений відповідний протокол і у відповідності до статті 257 ОСОБА_7 разом із матеріалами справи надісланий до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для прийняття відповідного рішення. Відповідно до наданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області журналу обліку доставлених, відвідувачі та запрошених до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, громадянин ОСОБА_1 був доставлений у райвідділок, в графі "мета доставлення зазначено: "Запрошення для складання протоколу". Оскільки адміністративного затримання не було, а тому не можна визнати дії протиправними, якщо таких дій працівники Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області не вчиняли. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача- Майстренко Н.М. подала заперечення на апеляційну скаргу, у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідачі та треті особи у судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 жовтня 2013 року старшим ДІМ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 ОСОБА_7 за № 010468, в якому зазначено, що 05 жовтня 2013 року приблизно о 12 год. 35 хв. ОСОБА_1, перебуваючи на площі Народній, 4, у м.Ужгороді, здійснив злісну непокору законним вимогам працівників міліції під час забезпечення громадського порядку при виконанні ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2013 року протокол про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_1 повернуто до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області для належного оформлення.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 ОСОБА_7 та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 138 грн.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2014 року постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2013 року про накладення на ОСОБА_1 за статтею 185 ОСОБА_7 стягнення у виді штрафу в розмірі 138 грн. скасовано, а протокол про адміністративне правопорушення повернуто органу, який його надіслав, для належного оформлення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії працівників міліції щодо затримання ОСОБА_1 при здійсненні ним професійної діяльності журналіста є протиправними, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується відсутність факту вчинення позивачем дій, які б порушували громадський порядок чи свідчили про злісну непокору законними вимогам працівників міліції, відповідних судових рішень суду не надано та судом не здобуто.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.2 ст.2 КАС України передбачає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, а згідно із ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно- правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно- правові справи про накладення адміністративних стягнень.

ОСОБА_7 визначають підсудність, порядок розгляду та оскарження постанови про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.221 ОСОБА_7 справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.185 цього Кодексу розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 ОСОБА_7, законом віднесено до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів за місцем його вчинення. За наслідками розгляду справи судом підлягає до ухвалення постанова, що може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, загальним судом в порядку ОСОБА_7 дається кваліфікація адміністративного правопорушення шляхом встановлення відповідності ознак вчиненого діяння ознакам конкретного складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею ОСОБА_7.

Правова оцінка вчиненого діяння, як складова кваліфікації, полягає в оцінці діяльності компетентних посадових осіб органів внутрішніх справ щодо застосування законодавства про адміністративні правопорушення, зокрема, у спірних правовідносинах, Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області в особі заступника начальника ОСОБА_2, інспекторів патрульної служби ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо дій, які просить визнати неправомірними позивач ОСОБА_1

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позов, предметом якого є перевірка правомірності дій працівників міліції при затриманні ОСОБА_1 для оформлення адміністративних матеріалів за ст.185 ОСОБА_7, не може бути розглянуто за правилами адміністративного судочинства, а підлягає розгляду в порядку ОСОБА_7.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги КАС України щодо визначення підсудності позову.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, разом з тим, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на те, що в цьому випадку неоднаково застосовано ст. 6 Конвенції стосовно суду, встановленого законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 195, 196, п.4 ч.1 ст.198, ст.203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року у справі № 803/12685/14-а скасувати, та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_9

Повний текст ухвали виготовлено 21 жовтня 2016 року.