Справа № 815/302/16
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/302/16

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа Державна казначейська служба України, про визнання недійсним та скасування рішення, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнення в травні 2016 року позовних вимог, просило суд визнати недійсним та скасувати рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № від 15.10.2015р., стягнути з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» безпідставно стягнуті з товариства кошти в розмірі 264 918,36 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що товариство своєчасно, до 20 січня 2015 року, перерахувало суму єдиного соціального внеску у розмірі 3610390,97 грн., однак, у зв'язку з проходженням процесу перереєстрації із Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального управління Міндоходів до Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, позивачем допущено помилку та автоматично перераховано частину коштів зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1363390 грн. на рахунок Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі, оскільки до січня 2015 року Пароплавство щомісяця сплачувало ЄСВ саме на цей рахунок. З метою виправлення помилки 15.01.2015р. ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернулося до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів із листом - заявою, в який просило перерахувати помилково сплачені суми єдиного внеску на рахунок Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області. Однак, з незалежних від товариства причин, помилково сплачені суми єдиного внеску зараховані на рахунок відповідача лише 22.01.2015р., в результаті чого винесено оскаржуване рішення про накладення штрафу у розмірі 264918,36 грн. та пені у розмірі 2643,03 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. позов ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15.10.2015р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог, які залишено без задоволення, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні вимог позову про стягнення з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» безпідставно стягнутих з товариства коштів в розмірі 264 918,36 грн., судом першої інстанції не враховано, що товариство не зверталося із заявою про повернення безпідставно стягнутих грошових коштів до органів податкової інспекції, так як на момент звернення з позовом до суду у Пароплавства не виникло права на таке звернення, оскільки були відсутні прямі докази незаконного утримання податковим органом суми нарахованих штрафних санкцій, а також не було рішення суду про визнання незаконним та скасування рішення № від 15.10.2015р.

Також, апелянт посилається на те, що на момент винесення судом оскаржуваної постанови Порядок зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міндоходів та зборів України від 09.09.2013р. №450, яким було передбачено процедуру повернення безпідставно стягнутих сум, втратив чинність. Замість нього наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016р. №6 затверджено новий Порядок, яким не передбачено повернення безпідставно стягнутих грошових сум.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

На підставі ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає постанову суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», в тобто в частині вимог підприємства, в задоволенні яких Одеським окружним адміністративним судом йому відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № від 15.10.2015р. ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» нараховано штрафні санкції в сумі 264 918,36 грн. та пеню в сумі 2643,03 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за грудень 2014 року.

Суд першої інстанції, скасовуючи вказане рішення відповідача дійшов висновку, що ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» не порушувало строків сплати єдиного внеску, та сплатило суму нарахованого за грудень 2014 року єдиного внеску не пізніше 20 січня 2015 року на рахунок органу доходів і зборів, призначений для обслуговування коштів єдиного внеску, що відповідає вимогам частини пятої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Факт того, що позивач помилково перерахував кошти по сплаті єдиного внеску на рахунок іншого контролюючого органу, за висновками суду першої інстанції, не є підставою для не зарахування коштів до Державного бюджету, тим більше що позивачем були вжиті всі можливі заходи з метою усунення допущеної при сплаті єдиного внеску помилки щодо рахунку податкового органу, на який ці кошти мали бути сплачені.

При цьому, суд першої інстанції відмовив в задоволенні вимог ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про стягнення з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь підприємства безпідставно стягнутих з нього коштів в розмірі 264 918,36 грн. з тих підстав, що позивач не звертався з приводу такого повернення з відповідною заявою до контролюючого органу, як це передбачено Порядком зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженим Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013р. N450.

Апелянт, в обґрунтування помилковості такого висновку суду першої інстанції, посилається на те, що право на звернення до податкового органу щодо повернення безпідставно стягнутих з товариства штрафних санкцій та пені в сумі 264 918,36 грн. виникло після скасування судом рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № від 15.10.2015р. про їх нарахування, тоді як Порядок №450, на який посилався суд першої інстанції, станом на час прийняття оскаржуваної постанови втратив чинність, а новий Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016р. №6, не регулює питання щодо повернення безпідставно стягнених сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій, а розповсюджує свою дію лише на повернення надміру сплачених та/або помилково сплачених коштів.

Апеляційний суд критично ставиться до таких доводів апелянта. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Згідно ч.14 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому, платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі.

На час прийняття оскаржуваної постанови діяв Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016р. №6, який визначав процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату.

Як вбачається з матеріалів справи, 264 918,36 грн. штрафних санкцій, нарахованих рішенням Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № від 15.10.2015р., сплачено ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» згідно платіжного доручення №5208 від 15.12.2015р., хоча станом на вказану дату рішення відповідача про нарахування штрафних санкцій оскаржувалося товариством в адміністративному порядку, про що позивачем було повідомлено Ізмаїльську ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, як це передбачено ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

При цьому, на підставі ч.14 ст.25 Закону ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» станом на 15.12.2015р. не мало обовязку щодо сплати вказаної суми штрафних санкцій, так як оскарження рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення контролюючим органом або судом рішення у справі за умови повідомлення про таке оскарження податкового органу.

Колегія суддів доходить висновку, що сплачені ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» кошти в сумі 264 918,36 грн. на момент винесення оскаржуваної постанови мали статус не безпідставно стягнених сум штрафних санкцій, як про це зазначає апелянт, а мали статус надміру сплачених сум єдиного внеску, так як станом на дату їх зарахування на відповідний рахунок контролюючого органу вони не підлягали сплаті.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» не надано доказів, що сплачені згідно платіжного доручення №5208 від 15.12.2015р. грошові кошти були примусово стягнуті відповідачем з рахунків товариства. Більше того, з наданої позивачем довідки головного бухгалтера підприємства від 11.04.2016р. вбачається, що штрафні санкції сплачено Пароплавством добровільно з метою недопущення застосування нових санкцій.

А відтак, на спірні правовідносини розповсюджується дія Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016р. №6, згідно якого повернення коштів також здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення, як це було і передбачено Порядком зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженим наказом Міндоходів та зборів України від 09.09.2013р. №450.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про звернення ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» з відповідною заявою про повернення надміру сплачених грошових коштів до Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, розгляд та прийняття рішення щодо якої є дискреційними повноваженнями відповідача, а також враховуючи, що відповідне повернення грошових коштів може мати місце лише у випадку відсутності у заявника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або штрафних санкцій, тому апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для прийняття рішення про стягнення з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» коштів в сумі 264 918,36 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для її задоволення та скасування постанови суду від 14.06.2016р. апеляційний суд не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» висновків суду не спростовують, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 ч.5 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

ОСОБА_1