Справа № 815/5220/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5220/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з грошового забезпечення в розмірі 111312 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з мобілізацією військовозобов`язаних, оголошеною Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 р. № 303/2014, відповідно до наказу № 16 військового комісара Корабельного районного військового комісаріату позивача призвано та направлено для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, з 04.04.2014 р. для комплектування підрозділів Національної гвардії України; далі переданий в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення згідно наказу № 69 командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2014 р. З 25 березня 2015 р. позивача не було звільнено з військової служби відповідно до Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 р., а було зараховано в розпорядження командира військової частини наказом № 73. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 р. № 11 з 18.03.2014 р. військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом. Однак відповідачем з квітня 2015 р. грошове забезпечення позивачу не виплачується, що зумовило його звернутися за судовим захистом.

Позивач до суду не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином; згідно наданого до канцелярії суду клопотання розгляд справи просив здійснити без його участі через погане самопочуття.

До суду з`явилася представник відповідача, яка позовні вимоги не визнала у повному обсязі, в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позову. Відповідно до письмових заперечень проти адміністративного позову відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що позивач з 04.04.2014 р. по 17.12.2014 р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ України (військова частина НОМЕР_2 мобілізаційного ресурсу). Для вирішення соціально-побутових проблем позивача було надано вихідні дні з 07.12.2014 р. по 17.12.2014 р., проте позивач до розташування в/ч вчасно не прибув. Наказом командира в/ч від 22.12.2014 р. № 72 позивача виключено з усіх видів забезпечення та наказом від 25.03.2015 р. № 73 зараховано в розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 згідно ч.9 ст.116 (у зв`язку з відсутністю більше десяти днів на військовій службі без поважних причин) Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України відкрито кримінальне провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.107 КК України (внесено в ЄРДР за № 0000451 від 28.12.2014 р.) та 07.04.2015 р. було виведено в окреме кримінальне провадження ЄРДР № 0002649. На момент вирішення спору справа № 821/6347/16-к перебуває на розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси. Отже відповідне рішення про звільнення позивача може бути прийнято після вирішення вищевказаної кримінальної справи та з урахуванням результатів її розгляду. В той же час, законних підстав для звільнення позивача на момент вирішення спору немає. У свою чергу, відповідно до п.35.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 04.07.2014 р. № 638, виплата грошового забезпечення для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, призупиняється з дня самовільного залишення військової частини та поновлюється з дня повернення, про що оголошується відповідний наказ. Зважаючи на необґрунтованість адміністративного позову, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

На підставі ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106, статті 112 Конституції України Указом Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року N 1126-VII, оголошено часткову мобілізацію.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний 04 квітня 2014 р. Корабельним РВК (м. Миколаїв) за мобілізацією військовозобов`язаних до військової частини НОМЕР_3 згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.04.2014 р. № 16.

У період з 04.04.2014 р. по 17.03.2014 р. позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 НГУ України (військова частина НОМЕР_2 мобілізаційного ресурсу (м. Одеса)) на посаді стрільця 2 відділення окремого стрілецького взводу.

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 04.04.2014 р. наказом військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2014 р. № 69 ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу частини та на фінансове забезпечення, встановлено оклад 530 гривень за 2 тарифним розрядом, встановлено надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_1 для вирішення соціально-побутових проблем було надано вихідні дні з 07.12.2014 р. по 17.12.2014 р., по завершенню яких ОСОБА_1 до розташування військової частини не прибув.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2014 р. № 72 ОСОБА_1 , стрільця 2-го відділення 1-го окремого стрілецького взводу, виключено з усіх видів забезпечення. Підстава: наказ КЧ від 18.12.2014 р. № 132.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2014 р. № 73 ОСОБА_1 , стрільця 2-го відділення 1-го окремого стрілецького взводу, зараховано в розпорядження командира військової частини. Підстава: наказ по стройовій частині від 22.12.2014 р. № 72; розпорядження НПТрУ від 16.03.2015 р. № 1/18-272.

Також судом встановлено, що 29.12.2014 р. військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України внесено до ЄДРД провадження № 0000451 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.407 КК України, за фактом вчасним нез`явленням ОСОБА_1 на службу зі звільнення до військового формування без поважних причин тривалістю понад один місяць в грудні 2014 р., яке 07.04.2015 р. виведено в окреме кримінальне провадження № 0002649.

На момент вирішення спору справа № 521/6347/16-к за кримінальним провадженням перебуває на розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси; рішення по справі не прийнято.

Вирішуючи спір, суд відхиляє доводи позивача, покладені в основу адміністративного позову, щодо безрезультатності вжитих ним заходів, спрямованих на звільнення.

Так, з огляду на приписи Указів Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015, від 17.03.2014 р. № 303, від 14.07.2015 р. № 417/2015, ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 фактично не відслужив встановлені строки, як військовозобов`язаний за мобілізацією під час особливого періоду, а саме - один рік - та відповідно законних підстав для звільнення не має. При цьому суд враховує, що відповідне рішення про звільнення, з урахуванням абз.3 п.143 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, може бути прийнято командуванням військової частини НОМЕР_1 лише після набрання законної сили судовим рішенням по кримінальній справі № 521/6347/16-к.

Згідно з пп.14 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо військовослужбовці відсутні більше десяти днів, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах, підрозділах і загонах, вищих навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, установах та закладах Національної гвардії України (далі - військові частини) визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04 липня 2014 року № 638.

Відповідно до п.35.3 Інструкції № 638 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

При цьому судом встановлено, що наказом командира військової частини від 22.12.2014 р. № 72 солдата ОСОБА_1 , стрільця 2-го відділення 1-го окремого стрілецького взводу, виключено з усіх видів забезпечення на підставі наказу КЧ від 18.12.2014 р.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, беручи до уваги факт виключення ОСОБА_1 з усіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2014 р. № 72 (який при цьому позивачем не оскаржується), підстави його прийняття та наведене вище правове регулювання спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для задоволення позову, адже підстав для виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням встановлених судом обставин, немає.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя І.В. Завальнюк