Справа № 2-а-6558/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-6558/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну :праву за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення (оростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2009 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що юна є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, постійно проживає та працює в м. Коростені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому відповідно до Закону України від 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, доплату до іаробітної плати. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування кратності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому (юзивач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту іаселення Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону № 796- (II в розмірі 42192,40 грн. за період з 01.10.2006 року по 30.09.2009 року.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заперечення, в якому позовні вимоги не

изнав.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи З атегорії. Відповідно до ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які юстраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової іопомога в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% йнімальної заробітної плати та доплату до заробітної плати, як особа, що працює на території арантованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому озмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про омпенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному ідношенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, овязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», атвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками юджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та оціального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, т.ч. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам роводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального іхисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за ісцем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної останови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є ілежним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів ілежними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що іправляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат зтерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно ;азаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності укладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місце» самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності за них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законіх> України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Раде України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового ак Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надаї Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вин юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконним нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме ехпті Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чс рнобильськ» катастрофи», а не вказана Постанова КМУ. І* Ь*

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом глав, свобод і і інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або І повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адмініс іативного позову за умови якщо на цьому наполягає одна із сторін. Як вбачається згідно заперечень від овідача, останній наполягає на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до адміністративного , ду як на підставу для відмови в задоволенні поданого позову.

Виходячи з цього, в межах строку звернення до суду підлягають судовому захист нозої вимоги за період з 18.12.2008 року по 30.09.2009 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується г 2 ч.2 ст.162 КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплат іти позивачу невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу

адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та доплату до заробітної плати відповідно до визначених законом розмірів неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплату до заробітної пла згідно ст.39 вказаного закону починаючи з 18.12.2008 року по 30.09.2009 року.

В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення , а в разі проголошення вступної та резолютивної частини , з дня складання постанови в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження постанови суду, з послідуючою подачею апеляційної скарги, яка може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду.

Суддя