Справа № 826/15217/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 жовтня 2016 року м. Київ № 826/15217/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Літвінова А.В., ознайомившись із позовною заявою

за позовомОСОБА_1
доЛуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області
провизнання протиправними й скасування наказу та податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1/Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (надалі - Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області/Відповідач), в якій просять суд:

1. визнати протиправним та скасувати наказ №186 від 24.12.2014 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки»;

2. визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.02.2015 р.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.106 цього Кодексу.

Ознайомившись із позовною заявою, судом встановлена її невідповідність до вимог, передбачених ст.106 КАС України, з огляду на наступне.

Згідно із ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначені ставки сплати судового збору, де вказано, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, у той час як за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Між тим, суд звертає увагу, що ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» також передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Водночас, у відповідності до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378 гривень.

Поряд із цим, за вимогами ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, Позивач на підтвердження здійснення сплати судового збору у розмірі 1 807,18 грн. за подання адміністративного позову, що має одночасно майновий і немайновий характер, надав платіжне доручення №1545 від 09.09.2016 р. із наступним призначенням платежу: «*;101;;Судовий збір, за позовом ОСОБА_1, Окружний адміністративний суд м. Києва».

Проте, за результатами здійсненої у програмі «Діловодство спеціалізованого суду» перевірки зарахування відповідної суми судового збору за платіжним дорученням №1545 від 09.09.2016 р. до спеціального фонду Державного бюджету України жодних підтверджень від органів Державної казначейської служби судом за позовною заявою №826/15217/16 не знайдено, оскільки такі кошти за вказаним платіжним дорученням вже були зараховані за заявою №826/14286/16 (суддя Келеберда В.І.), яка надійшла від ОСОБА_1 до суду раніше (12.09.2016 р.), а тому такий документ про сплату судового збору не може братись судом до уваги як належний доказ сплати Позивачем судового збору за подання даної позовної заяви від 30.09.2016 р. до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Окрім того, п.6 ч.1 ст.107 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Поряд із цим, у ч.2 ст.19 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Між тим, як вбачається із позовних вимог, Позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення № від 09.02.2015 р., прийняте Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на підставі акту №43/17.3/НОМЕР_1 від 13.01.2015 р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків та зборів СГД ОСОБА_1 за період з 01.10.2011 р. по 09.12.2014 р.» (надалі - Акт перевірки №43), в якому зазначено наступну фактичну адресу місцезнаходження ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_2.

Водночас, у позовній заяві вказана інша адреса місцезнаходження Позивача, зокрема: АДРЕСА_1, але документально підтверджуючих доказів своєї реєстрації за таким місцем проживання (перебування, знаходження) до суду не надано, що позбавляє можливості встановити територіальну підсудність даної адміністративної справи.

Разом із тим, у відповідності до п.5 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

При цьому, згідно із ч.1 та ч.2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у п.1 позовних вимог ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати наказ №186 від 24.12.2014 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки», з яким, за доводами Позивача, станом на день звернення останнього до суду із даним позовом податковим органом так і не було ознайомлено.

Поряд із цим, з огляду на доданий до позовної заяви Акт перевірки №43 судом встановлено, що виїзна перевірка ОСОБА_1 була проведена податковим органом на підставі оскаржуваного наказу, а тому про його прийняття Позивач повинен був дізнатись саме із відповідного Акту, складеного 13.01.2015 р. за результатами такої перевірки. Таким чином, днем, коли Позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів є 13.01.2015 р.

Проте, даний адміністративний позов Позивач надіслав до Окружного адміністративного суду м. Києва лише 27.09.2016 р., про що свідчить відповідний штемпель поштового відправлення на конверті, в якому була отримана відповідна позовна заява, тобто із пропущенням встановленого законодавством шестимісячного строку.

Відповідно до ч.1 ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Таким чином, вказані вище недоліки повинні бути усунені Позивачем шляхом подання до суду із посиланням на реквізити даної ухвали, зокрема:

ь належного оригіналу документа про сплату судового збору за подання даної позовної заяви від 30.09.2016 р. до Окружного адміністративного суду м. Києва, що має одночасно майновий і немайновий характер, у розмірі 1 807,18 грн. із відміткою банку про зарахування судового збору до бюджету;

ь належним чином засвідчені копії сторінок паспорту громадянина України із відміткою про місце реєстрації (проживання, перебування) ОСОБА_1;

ь клопотання із викладеним у ньому обґрунтуванням (поясненням) про причини пропуску строку звернення до суду із позовною вимогою щодо визнання протиправним та скасування наказу Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області №186 від 24.12.2014 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки», а також документально підтверджуючі докази таких обґрунтувань, які б надали суду можливість встановити достатні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись ст.ст. 106 та 108 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Встановити позивачу строк до 07.11.2016 р. для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.3 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 КАС України та може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Літвінова А.В.