Справа № 826/11016/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 жовтня 2016 року № 826/11016/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у м. Києві

третя особа Начальник Головного управління Національної поліції у м. Києві

Крищенко Андрій Євгенович

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа начальник Головного управління Національної поліції у м. Києві Крищенко Андрій Євгенович про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно проігнорував запити позивача про надання публічної інформації та не надав запитувану інформацію. Крім того, позивач стверджує, що не отримував від Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві жодних листів.

Позивач у судовому засіданні 08.09.2016 підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, 15.09.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що після реєстрації запитів позивача керівництвом Головного управління Національної поліції у м. Києві було визначено виконавцем начальника територіального (відокремленого) підрозділу відповідача, а саме: Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яким було розглянуто запити від 25.05.2016, 14.06.2016, 06.07.2016 та надано відповіді, що підтверджується реєстрами поштових відправлень.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомив.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2016 по справі №761/17557/16-к за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в м. Києві зобов'язано відповідальну службову особу - ГУ Національної поліції в м. Києві, на якого покладено обов'язок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення ОСОБА_1 від 04 травня 2016 року.

ОСОБА_1 подав до Головного управління Національної поліції у м. Києві запити на отримання інформації від 25.05.2016 (отримано відповідачем 25.05.2015), від 14.06.2016 (отримано відповідачем 14.06.2016), від 06.07.2016 (отримано відповідачем 06.07.2016).

Проте, враховуючи, що жодної відповіді на адресу ОСОБА_1 не надходило, хоча позивачем до запиту від 06.07.2016 було додано поштові марки на 5 грн., ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений в Законі України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Згідно із статтею 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації", інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Згідно із статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що розпорядник інформації, в даному випадку відповідач, за запитом на інформацію, який відповідає вимогам статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", зобов'язаний або задовольнити його, надавши запитувачу достовірну, точну та повну інформацію, або відмовити у задоволенні такого запиту за умови існування законних підстав, які перелічені в частині першій статті 22 Закону, або повідомити запитувача, що запит направлений належному розпоряднику.

В статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом, стверджуючи, що не отримував на свої запити про надання інформації від 25.05.2016 (отримано відповідачем 25.05.2015), від 14.06.2016 (отримано відповідачем 14.06.2016), від 06.07.2016 (отримано відповідачем 06.07.2016) жодної відповіді.

Відповідач проти отримання вищенаведених запитів не заперечує, однак зазначає, що Головне управління Національної поліції у м. Києві розцінило запити позивача не як запити на інформацію, а як клопотання, подані в рамках Кримінального процесуального кодексу України, що зумовило перенаправлення таких запитів до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві без повідомлення позивача про зазначені дії.

Також, відповідач стверджує, що Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було розглянуто запити позивача на отримання інформації від 25.05.2016, від 14.06.2016, від 06.07.2016 та надано відповіді, що підтверджується листами від 06.06.2016 №Ф-57-із/125/52/01-2016, від 04.07.2016 №Ф-65-із/125/52/03-2016 та реєстрами відправленої кореспонденції по інформаційним запитам за ІІ та ІІІ квартали 2016 року.

Суд звертає увагу, що надані відповідачем реєстри відправленої кореспонденції стосуються інформаційних запитів, що свідчить про те, що запити позивача обліковувалися саме як запити на інформацію, а не як клопотання, подані в рамках Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що реєстри відправленої кореспонденції по інформаційним запитам за ІІ та ІІІ квартали 2016 року не є належними доказами на підтвердження обставин щодо направлення позивачу відповідей за його запитами.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем за результатами опрацювання запитів позивача про надання інформації від 25.05.2016, від 14.06.2016, від 06.07.2016 у встановлений Законом України "Про доступ до публічної інформації" строк не було підготовлено та надано позивачу ані запитувану інформацію, ані відмову у задоволенні таких запитів, ані повідомлення, що запити направлені належному розпоряднику.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо ненадання відповіді на запити на інформацію ОСОБА_1 від 25.05.2016, від 14.06.2016, від 06.07.2016.

3. Зобов'язати Головне управління Національної поліції у м. Києві розглянути інформаційні запити ОСОБА_1 від 25.05.2016, від 14.06.2016, від 06.07.2016 та надати відповідь у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов