Справа № 826/5240/16
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5240/16 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Шутовської І Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Громадської організації "Микільська Слобідка" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2016 року у справі за позовом Громадської організації "Микільська Слобідка" до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання нечинним пункту 1 розпорядження від 16 серпня 2013 року № 1411

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року Громадська організація "Микільська Слобідка" звернулася в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просила визнати нечинним п. 1 Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1411 від 16.08.2013.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що оскаржуване розпорядження Виконавчого органу Київської міської від ради № 1411 від 16.08.2013 жодним чином не порушує права та законні інтереси позивача.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване розпорядження порушує публічні права та інтереси позивача та є таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 13 Закону України «Про теплопостачання» та з метою упорядкування розміщення та раціонального використання об'єктів теплопостачання, що знаходяться в розпорядженні підприємств, установ та організацій міста Києва, в межах функцій органу місцевого самоврядування відповідачем було винесено розпорядження від 16.08.2013 №1411 "Про вирішення питань розміщення в межах міста Києва нових або реконструкції діючих об'єктів теплопостачання", яким встановлено, що погодження на розміщення в межах міста Києва нових або реконструкцію діючих об'єктів теплопостачання здійснюється Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 10).

Вважаючи, що дане розпорядження прийняте відповідачем з порушенням вимог законодавства та є таким, що порушує його публічні права та інтереси, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб.

Однак, порушення вимог Закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Між тим, позов заявлено позивачем - Громадською організацією "Микільська Слобідка" на захист прав, свобод та інтересів членів зазначеної громадської організації, при цьому - невизначеного кола осіб, тобто не про захист особистих прав юридичної особи, як суб'єкта правовідносин.

Здійснення у даному випадку представництва за законом, відповідно до Закону України "Про громадські об'єднання" та Статуту товариства, не змінює природу спірних правовідносин, як таких, що здійснюються у межах відносин між членами товариства та відповідачем. Тобто стороною такого спору (а не стороною судового процесу) є фізичні особи.

Аналіз суб'єктного складу даного спору та природи спірних правовідносин, як таких, що не відповідають статті 2 КАС України, свідчить про відсутність порушеного права позивача у спорі.

Оскаржуване розпорядження за своєю юридичною суттю є актом індивідуальної дії та направлене на врегулювання правовідносин, у даному випадку, між відповідачем та Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Згідно ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Позивач не є стороною таких правовідносин, а тому суд першої інстанції правильно вважав, що оскаржуваним розпорядженням його права та інтереси не порушені.

Позивач, який є громадською організацією, не наділений повноваженнями щодо представництва інтересів територіальної громади.

Така ж сама правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 серпня 2016 року № К/800/6779/16.

Крім того, право на захист це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і заявника, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним розпорядженням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 08 вересня 2015 року № П/800/131/15

Враховуючи вищевикладене, а також те, що оскаржуване розпорядження жодним чином не порушує права позивача та не породжує виникнення у нього будь-яких обов'язків, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Микільська Слобідка" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 17 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя: Н.В. Безименна

Судді: В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.