Справа № 711/8041/16-а
Суддя: Шипович В. В.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/8041/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2016 року Суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Шипович В.В. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії та виплату недоплаченої пенсії, зобовязання нараховувати та виплачувати пенсію без обмеження граничного розміру, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.09.2016 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Черкасах Черкаської області (далі УПФУ) про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії та виплату недоплаченої пенсії, зобовязання нараховувати та виплачувати пенсію без обмеження граничного розміру. При цьому посилалася на те, що з 23.08.2000 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 81% заробітної плати на посаді головного спеціаліста управління агропромислового комплексу Черкаської обласної державної адміністрації. На підставі постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» збільшено розмір заробітної плати посадової особи, з якої їй обчислено пенсію. 25.07.2016 року вона звернулася до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати та додала до своєї заяви довідку Управління агропромислового комплексу Черкаської ОДА від 18.07.2016 року. Однак відповідач листом від 11.08.2016 року відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись на Закону України «Про державну службу» від 10,12.2015 року та внесення змін до Постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». ОСОБА_1 вважала такі дії УПФУ неправомірними, оскільки вона отримує пенсію з 2000 року, а тому до неї повинні застосовуватися нормативно-правові акти в редакції чинній на час призначення їй пенсії зокрема ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Постановою КМУ №865 на даний час не визначено порядку перерахунку пенсії державним службовцям, однак такі дії на думку позивача є бездіяльністю держави та втручанням в її права. Підвищення посадового окладу є підвищенням заробітної плати, оскільки згідно ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається у тому числі з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років та інших надбавок. За таких обставин позивач просила суд визнати неправомірними дії УПФУ про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобовязати відповідача провести з 01.08.2016 року перерахунок пенсії позивача відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 81% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з урахуванням підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 року із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 81%, провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникла внаслідок такого перерахунку та забезпечити виплату пенсії в подальшому в розмірі 81% сум заробітної плати згідно зазначеної довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, без обмеження її максимального розміру.

Ухвалою суду від 15.09.2016 року у справі відкрито скорочене провадження.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII з 01.01.2015 року внесені зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначає Кабінет Міністрів України. Пунктом 4 постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 визначався порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії, які призначені відповідно до Закону України «Про державну службу», а пунктом 5 вказаної постанови КМУ встановлювався механізм перерахунку пенсій держслужбовців та передбачалося, що форма довідок про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсій державним службовцям затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Міністерством соціальної політики України. В той же час Постановою КМУ №1013 від 09.12.2015 року було виключено п.4 з постанови КМУ №865, а п.5 викладено в новій редакції в якій відсутнє посилання на перерахунок пенсій держслужбовців. Крім того постанова КМУ №1013 від 09.12.2015 року взагалі не передбачала підвищення заробітної плати, а лише визначала збільшення посадових окладів на 25% за рахунок зменшення інших складових (індексацій, премій, доплат тощо). Також відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213 з 01.06.2015 року пенсії в порядку та умовах визначених Закону України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. ОСОБА_1 звернулася до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії 25.07.2016 року при цьому посилаючись на ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.2013 року, який втратив чинність з 01.05.2016 року. З 01.05.2016 року діє новий Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, яким перерахунок пенсії держслужбовців взагалі не передбачено. З 02.09.2016 року згідно постанови правління ПФУ №15-2 від 04.07.2016 року виключено форми довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії державним службовцям. За таких обставин відповідач просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності дій УПФУ вчинених за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.07.2016 року про перерахунок пенсії.

За результатами вивчення позовної заяви, заперечень проти позову та дослідження наданих суду доказів, встановлено що, ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в УПФУ та з 23.08.2000 року є одержувачем пенсії за віком відповідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року в розмірі 81% від суми місячної заробітної плати. Стаж державної служби ОСОБА_1 11 років.

18.07.2016 року Управлінням агропромислового комплексу Черкаської обласної державної адміністрації видано довідку №07-33/196 ОСОБА_1 про те, що заробітна плата головного спеціаліста з 01.12.2015 року становить 3216,17 гривень.

25.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ із письмовою заявою в якій просила провести перерахунок її пенсії з 01.06.2016 року з урахуванням довідки №07-33/196 від 18.07.2016 року без обмеження максимального розміру пенсії.

11.08.2016 року листом №349/0-10 за підписом начальника УПФУ, відмовлено у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з посиланням на зміни внесені постановою КМУ №1013 від 09.12.2015 року до постанови КМУ №865 від 31.05.2000 року та набранням чинності з 01.05.2016 року Закону України «Про державну службу».

Згідно з положеннями ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії позивача) було встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не меншу 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90 відсотків посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

16 січня 2003 року вказаний ОСОБА_2 був доповнений ст.37-1, яка в редакції, до 01 січня 2015 року передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

В свою чергу, положеннями п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31.05.2000 було передбачено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України № 432-IV від 16.01.2003 «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1)пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Таким чином, законодавством, що діяло до 01 січня 2015 року було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

В подальшому Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності 01 січня 2015 року, були внесені зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено статтю у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

ОСОБА_2 №76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

ОСОБА_1 звернулась до відповідача з перерахунком пенсії 25.07.2016 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни, які набрали чинності 01 січня 2015 року, в статтю 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано ті норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, а порядок та умови перерахунку призначених пенсій державним службовцям закріплено за Кабінетом Міністрів України.

Крім того постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15 грудня 2015 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000, а саме, виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

При цьому, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015, на яку посилається ОСОБА_1, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Оскільки чинним законодавством України (Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014) визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку та в подальшому постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000, а саме, виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, не вбачається.

Таким чином у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі поданої довідки про заробітну плату.

Право на перерахунок розміру пенсії, зокрема, і у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою державного службовця, на час звернення позивача із відповідною заявою до управління Пенсійного фонду, законодавством не було визначено, оскільки на той час скасовано Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 та постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

З 01 травня 2016 року набув чинності ОСОБА_2 України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015.

У зв'язку з набуттям чинності зазначеного Закону, положення Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року втратили чинність.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, яка набрала чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, з 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський Суд з прав людини наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР). У Рішенні №2-рп/99 ( v002p710-99 ) від 02.1999 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що ОСОБА_2 України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає до виконання, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним такий не визнавався, враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, з 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям. Беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні №20-рп/2011 від 26.12.2011 та рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» та в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій з посиланням на положення ст.22 Конституції України, є помилковим.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням того, що Законом України № 76-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» скасовано норми, відповідно до яких позивач просить здійснити перерахунок.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відмова у здійсненні перерахунку пенсії приводить до звуження змісту та обсягу її конституційних прав на пенсійне забезпечення не приймається судом до уваги, оскільки відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії ОСОБА_1, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Беручи до уваги вищезазначені обставини, відповідачем було обґрунтовано відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивачу за заявою від 25.07.2016 року, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-10, 71, 161-162, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: ОСОБА_3