Справа № 209/3698/16-а
Суддя: Лобарчук О. О.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/3698/16-а
Провадження № 2-а/209/85/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови поліцейського Кам'янського ВП сержанта поліції ОСОБА_2 серія ДР № 162000 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить поновити йому строк на оскарження постанови поліцейського Камянського ВП сержанта поліції ОСОБА_2, в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №162000 про накладення на нього адміністративного стягнення, який було ним пропущено із поважних причин; визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського Камянського ВП сержанта поліції ОСОБА_2 серія ДР № 162000 про накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

В обґрунтування свого позову вказав, що 31.08.2016 року в 16 годині 55 хвилин в м. Камянське відповідач виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ДР №162000 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять грн.) за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП .

При прийнятті оскаржуваної постанови відповідач виходив з того, що 31.08.2016 року в 16 год. 55 хв. в м. Камянське керуючи автомобілем Ніссан Тіда д.з. АЕ7665ЕА на регульованому перехресті вул. Криворізька та вул. ОСОБА_3 він, повертаючи праворуч не надав дорогу пішоходові, який переходив проїзну частину, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП проїзду перехрестя п.16.2 ПДР.

Оскаржувану постанову Відповідача вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню судом з наступних підстав:

31.08.2016 близько 16 год. 45 хв. після зеленого сигналу світлофора він з дотриманням вимог ПДР повернув праворуч та далі рухався по вул. Івана Франка, де в 100 метрах від перехрестя його автомобіль був зупинений працівниками поліції.

Сержант поліції ОСОБА_2 вказав , що він порушив правила дорожнього руху, а саме п. 16.2( на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає). Він попросив, щоб згідно ст. 245 КУпАП було всебічне, повне і обєктивне зясування обставин даного правопорушення та запросити для зясування обставин пішохода, якому могла бути створена перешкода чи небезпека під час переходу проїзної частини. Сержант поліції ОСОБА_2 відмовився та вказав, що він оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Сержантом поліції ОСОБА_2 була здійснена відео-фіксація з особистого реєстратора, а не зі службового. На малюнку к п.16.2 ПДР на перехресті повертаючи праворуч знаходиться пішохідний перехід, про що ним було вказано сержанту поліції ОСОБА_2 А.С. На перехресті вул. Криворізька та вул. ОСОБА_3 не має пішохідного переходу, тому згідно п.4.7 ПДР (пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч).

Згідно ст. 17 Закону України «Про дорожній рух» основні права і обовязки пішохода:

на переважне перетинання проїзної частини по позначених пішохідних переходах;

-при відсутності в зоні видимості переходу чи перехрестя переходити дорогу, вулицю, під прямим кутом до краю проїзної частини на ділянці, де вона добре проглядається в обидві сторони.

Пішохід зобовязаний :

перетинати проїзну частину автомобільної дороги, вулиці по пішохідних переходах, а в разі їх відсутності - на перехрестях по лінії тротуарів і узбіч;

-не переходити проїзну частину автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються , поза пішохідними переходами при наявності роздільної смуги, а також у місцях де встановлені пішохідні чи дорожні огородження.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» основні права та обовязки водія транспортного засобу:

Водій зобовязаний:

надавати переважне право руху пішоходу, який знаходиться на пішохідній доріжці(зебрі). У цьому разі водій зобовязаний надати можливість пішоходу безпечно перейти дорогу, вулицю.

В ПДР вказано, що узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів(за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів(саней).

Сержант поліції ОСОБА_2 не зміг вказати йому, чи в установленому місці перетинав проїзну частину вул. Івана Франка пішохід, але він може точно вказати, що повертаючи на перехресті праворуч на вул. Івана Франка пішохід не перетинав проїзну частину по лінії тротуару, а узбіччя в даному місці немає.

Тому, висновки Відповідача про вчинення ним правопорушення не підтверджуються жодними нормативно-правовими документами, є необґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок , щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позиву. Враховуючи наведене Оскаржувана постанова є незаконною , порушує його права і підлягає скасуванню. Оскаржувана постанова прийнята Відповідачем 31.08.2016 року в рядку «примірник постанови отримав» його підпис відсутній і в ній не зазначено, що він відмовився від отримання копії постанови в присутності свідків. Він не заперечую, що відмовився від підпису оскаржуваної постанови в присутності свідків, але не від отримання постанови.

Може добавити, що він зателефонував в поліцію на лінію «102», щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.І ст. 122 КУпАП п.15.9 ПДР (зупинка і стоянка) поліцейськими сектору Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_4 та сержантом поліції ОСОБА_2, а саме службовий автомобіль ВАЗ 2110 д.з.2270 знаходився в семи метрах від перехрестя вул. ОСОБА_3 та вул. Пугачова. На місце правопорушення ним були запрошені свідки. Співробітники поліції сержант поліції ОСОБА_2 і ОСОБА_4 не дочекавшись слідчо-оперативної групи покинули місце служби де знаходились з порушенням правил дорожнього руху. Він відправився до Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області де написав заяву, щодо порушення правил дорожнього руху вищевказаних поліцейських та неправомірності прийняття відносно нього рішення. Під час розгляду даної заяви він вказав, що сержант поліції навмисно не надав копію Оскаржуваної постанови, щоб він не зміг згідно ст. 289 КУпАП вкластися в строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Сержант поліції ОСОБА_2 погрожував йому, що буде його постійно зупиняти на дорозі і «докальобуватися».

30.09.2016 в своєму поштовому ящику він виявив поштовий лист , в якому знаходилася Оскаржувана постанова. Отримавши і ознайомившись із змістом постанови він мав право згідно законодавства на її оскарження, але пропустив встановлений законом 10-денний строк для оскарження із поважних причин, а тому, на його думку, він підлягає поновленню судом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав свої позовні вимоги, послався на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, в судовому засіданні надав фотографії , відповідно до яких він особисто відобразив яким чином пішохід здійснювала перехід перехрестя з порушенням правил, тобто пішохід переходила нерегульоване перехрестя у невстановленому місці. Також з наданих фотографій позивач особисто вказав , в якому місці пішохід повинна була переходити перехрестя. Вказав, що автомобіль, який рухався попереду нього, працівниками поліції не був зупинений, хоча також водій даного автомобіля не пропустив пішохода. Пішохода працівники поліції не опитали, що є грубим порушенням.

В судовому засіданні відповідач - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та вказав, що постанова відпосно ОСОБА_1 була винесена правомірно, він дійсно порушив правила дорожнього руху, а саме - він не попустив пішохіда на регульованому перехресті вулиці ОСОБА_5 - вулиця Криворіжська м. Кам'янське. Пішохід переходила перехрестя у встановленому місці. До цього ними не був зупинений автомобіль, який рухався попереду автомобіля ОСОБА_1, оскільки на момент руху автомобіля, пішохід ще знаходилася на іншій полосі руху. Факт порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху також зафіксований його особистим реєстратором. Опитувати пішохода не було необхідності. В присутності свідків ОСОБА_1 відмовився розписуватися у протколі. Вони не могли йому надати копію постанови, оскільки він відмовлявся від підпису про отримання. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_4, який в судовому засіданні пояснив, що вони разом з інспектором Могила А.С, здійснювали патрулювання перехрестя вулиць ОСОБА_5 та Криворіжської. Ними був зафіксований факт порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху України , а саме п. 16.2, тобто він не пропустив пішохіда на регульованому перехресті. Защо відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного штрафу. Водій був незгоден, кричав. Пішохід переходила дорогу у встановленому місці.

Вислухавши пояснення позивача і відповідача, свідка , оглянув в судовому засіданні запис на СD-R80 диску з фіксуванням скоєння правопорушення позивачем , з'ясувавши думку , дослідивши матеріали даної адміністративної справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов не обґрунтованим і не підлягаючим задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. З КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2016 року о 16 годині 55 хвилин поліцейським Кам'янського ВП сержантом поліції ОСОБА_2 було зупинено автомобіль «Ніссан», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який на регульованому перехресті вул. ОСОБА_5 - вул. Криворіжська, повертаючи праворуч не надав дорогу пішоходові, який переходив проїзну частину , чим допустив порушення п. 16.2 Правил дорожнього руху України.

Стосовно водія цього автомобіля позивача ОСОБА_7 складено постанову про те, що він не виконав вимоги п.16.2 Правил дорожнього руху України і постановою серії ДР № 162000 від 31 серпня 2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн. (а.с.5)

Вказану постанову позивачу ОСОБА_1 не було вручено відразу, а згідно вказано напису у постанові було направлено поштою рекомендованим листом.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд вважає, що позивачем по даній справі пропущено строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення з поважним причин , оскільки позивачу відразу постанову не було вручено,в підтвердження того, що вказана постанова була направлена рекомендованим листом не надано, тому вважає, що є всі підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом.

У тексті постанови серії ДР № 162000 зазначено, що позивач ОСОБА_1 31 серпня 2016 року о 16 годині 55 хвилин у м. Кам'янському керуючи автомобілем «Ніссан», державний номер НОМЕР_1 , на регульованому перехресті вул. ОСОБА_5 - вул. Криворіжська, повертаючи праворуч не надав дорогу пішоходові, який переходив проїзну частину , чим допустив порушення п. 16.2 Правил дорожнього руху України. (а.с.5)

Для таких висновків у особи, яка винесла постанову, були підстави. При розгляді справи були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, також посадовою особою було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи. Постанова поліцейського Кам'янського ВП є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

При таких обставинах суд вважає, що дії, вчинені поліцейським Кам'янського ВП сержантом поліції ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати правомірними, а постанову серії ДР № 162000 від 31 серпня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП слід вважати як винесену доказово, вона основана не на припущеннях і без порушень прав позивача, а тому її не слід скасовувати.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові та прийняти надані ним фототаблиці , оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються, порушення прав позивача допущені не були.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Повний текс постанови викладено 24 жовтня 2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 122, 283, 285, , 288, 289 КУпАП , Закону України «Про національну поліцію», , ст. ст. 70-71, 99, 102, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строки звернення до суду з адміністративним позовом .

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови поліційського Кам'янського ВП сержанта поліції ОСОБА_2 серія ДР № 162000 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Лобарчук О.О.