Справа № 804/4625/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 р.Справа №804/4625/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу, -
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач має узгоджений податковий борг перед бюджетом, який у добровільному порядку не сплачує, що завдає збитків державі.
Представники позивача та відповідача до суду не прибули.
Відповідач направив до суду письмові заперечення на адміністративний позов, у яких зазначив, що позовні вимоги не визнає з огляду на наступне:
- задекларовані підприємцем суми податку на додану вартість сплачені до бюджету вчасно у встановлені строки, що підтверджується копіями платіжних доручень, відповідно не підлягають також стягненню заявлені суми пені;
- по податку на доходи фізичних осію є судові рішення, які набрали законної сили, у звязку із чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю; крім того, квартальні авансові платежі сплачуються своєчасно та додатково накопичуються кошти на рахунку, у звязку із чим відповідно не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення пені;
- позивачем пропущений встановлений процесуальним законодавством шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності 12.07.1991 року, та знаходиться на податковому обліку в Західно-Донбаській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з 27.07.1991 року за №194/1993.
- нарахування контролюючим органом пені згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України у звязку із несвоєчасною сплатою грошових зобовязань:
- самостійно задекларованих платником податку грошових зобовязань згідно податкових декларацій:
2) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 8928,53 грн.:
- самостійно задекларованих платником податку грошових зобовязань згідно:
- нарахування контролюючим органом пені згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України у звязку із несвоєчасною сплатою грошових зобовязань:
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини на момент звернення податкового органу до суду із позовом, є Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.
Стаття 36 Податкового кодексу України закріплює, що податковим обовязком платника податку визнається його обовязок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Такий обовязок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку несе сам платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно пункту 49.7 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплатити суму податкового зобовязання, самостійно визначену ним у такій податковій декларації, протягом строків, установлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобовязання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного цим Кодексом; при нарахуванні суми грошового зобовязання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
В обґрунтування поданих заперечень відповідач посилається на наявність судових рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справах:
- №804/5185/13-а за позовом Західно-Донбаської ОДПІ до ФОП ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 1023,75 грн. та податку на додану вартість в сумі 5159,56 грн. Позов задоволений судом;
Суд зазначає, що такі доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки як вбачається з аналізу зазначених судових рішень заявлений до стягнення у розглянутому спорі податковий борг є новоствореним, та не був заявлений до стягнення у вищевказаних справах, у звязку із чим підстави для закриття провадження у справі відсутні.
При цьому, наявність судового рішення про стягнення сум податку є підставою для звернення контролюючого органу до державної виконавчої служби з метою примусового виконання судових рішень відповідно до закону про виконавче провадження, та не свідчить про погашення таких сум податків.
Також, відповідачем надані наступні платіжні доручення та квитанції про сплату до бюджету сум податків:
2) на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування: від 05.02.2015 року №141 на суму 250 грн.; від 13.02.2015 року №144 на суму 300 грн.; від 27.02.2015 року №153 на суму 250 грн.; від 03.03.2015 року №156 на суму 200 грн.; від 23.04.2015 року №177 на суму 390 грн.; від 27.04.2015 року №179 на суму 350 грн.; від 30.04.2015 року №181 на суму 500 грн.; від 08.05.2015 року №185 на суму 900 грн.; від 25.05.2015 року №199 на суму 300 грн.; від 13.08.2015 року №21 на суму 841,02 грн.; від 04.03.2016 року №153 на суму 1300 грн.; від 10.03.2016 року №159 на суму 630 грн.; від 16.03.2016 року №169 на суму 750 грн.
Суми податків, сплачені згідно перелічених платіжних доручень, у відповідності до положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України зараховані контролюючим органом в порядку календарної черговості виникнення податкового боргу у звязку з наявністю у відповідача податкового боргу, який виник у минулих періодах. Зазначені сплати відображені в інтегрованих картках платника податку, які долучені до матеріалів справи.
З урахуванням викладеного суд зазначає про підтвердження матеріалами справи наявності у відповідача заявленого до стягнення податкового боргу перед бюджетом.
Відповідно до підпункту 19-1.1.22 пункту 19.1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.
Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У звязку із виникненням у відповідача податкового боргу до набрання чинності Податковим кодексом України, вимоги були сформовані та направлялись з урахуванням положень Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року №2181-ІІІ.
Так, з метою погашення податкового боргу відповідачу виставлена перша податкова вимога від 24.12.2010 року №1/2349 на суму 1418,29 грн., яка отримана відповідачем 29.01.2011 року.
За наявності вказаної податкової вимоги про сплату податкового боргу, та з урахуванням непогашення податкового боргу підприємцем у повному обсязі, податкові вимоги додатково на новостворений борг не виставлялись.
На підтвердження доказів безперервності у відповідача податкового боргу упродовж періоду часу з виникнення податкового боргу, стосовно суми якого була направлена перша податкова вимога, до звернення контролюючого органу із цим позовом до суду, податковою інспекцією надані інтегровані картки платника податків з податку на прибуток та з податку на додану вартість за 2010-2016 роки, які долучено до матеріалів справи.
Твердження відповідача щодо пропущення позивачем строків звернення до адміністративного суду із цим позовом спростовуються наступним.
Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
За загальним правилом, встановленим частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, урегульовані Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Щодо строків звернення податкових органів із вимогою про стягнення податкового боргу з платників податків, суд звертає увагу на таке.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобовязань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобовязань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобовязання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
При цьому пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України визначено перелік випадків, коли грошове зобовязання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного у частині першій цієї статті.
Згідно з пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі, якщо грошове зобовязання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у звязку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобовязання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Отже, наведена законодавча норма встановлює строк примусового стягнення податкового боргу - це 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.
Системний аналіз пунктів 102.1, 102.2 та 102.4 статті 102 Податкового кодексу України свідчить про те, що застосування строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, поширюється і на випадки порушення провадження у справі про стягнення відповідного податку.
Відповідно позовні вимоги контролюючого органу, повязані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні предявлятися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.
Отже, в розглянутому випадку строки звернення до суду встановлені спеціальним законом, тому положення статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України не застосовуються.
Судом на підставі матеріалів справи встановлено додержання контролюючим органом строків звернення до суду.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення, оскільки доказів добровільного погашення сум податкового боргу відповідач не надав.
Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про покладення на відповідача судових витрат, суд виходить із того, що згідно положень частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Таким чином, на день розгляду справи судом, чинне законодавство містить заборону на стягнення з відповідача здійснених судових витрат субєктом владних повноважень, будь-який інший порядок повернення субєкту владних повноважень здійснених судових витрат законодавством не передбачений.
Оскільки суд при вирішенні вимог, заявлених у позовних заявах та клопотаннях, керується виключно нормами та вимогами, встановленими в нормативних актах, суд не може без наявності відповідної норми перебирати на себе функції законодавчого органу, та в даному випадку встановлювати порядок повернення здійснених судових витрат субєкту владних повноважень, що може бути визначено виключно законами України.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1