Справа № 826/3586/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 жовтня 2016 року № 826/3586/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Адвоката ОСОБА_1

до голови Печерського районного суду міста Києва Козлова Руслана Юрійовича

про визнання протиправною відмову, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними рішення голови Печерського районного суду міста Києва Козлова Руслана Юрійовича, оформлені листами №125/16-Вих від 15.01.2016 року та №250/16-Вих. від 26.01.2016 року; зобов'язання голови Печерського районного суду міста Києва Козлова Руслана Юрійовича надати повну та вичерпну інформацію за документальним підтвердженням на адвокатський запит позивача за вихідним №16/01/26 від 26.01.2016 року.

Позивач зазначив, що відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства, що призвело до порушення професійних прав та адвокатської діяльності позивача.

Відповідач направив заперечення проти позову в яких зазначив, що позов необґрунтований та безпідставний, просив здійснювати розгляд справи без участі представника суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

03.11.2015 між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як клієнтом, укладено договір №15/11/03 про надання правової допомоги , на підставі договору також було оформлено ордер серії НОМЕР_1.

15.01.2016 року позивач звернувся із адвокатським запитом №16/01/15 до Печерського районного суду міста Києва про надання інформації щодо можливого звернення старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури Генеральної прокуратури України Опанасенка В.І. про проведення обшуку у кримінальному провадженні №0001288 від 26.06.2015 р.

15.01.2016 року Печерський районний суд міста Києва у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_1 направив лист №125/16-Вих в якому зазначив, що відповідно до вимог ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визначають можливим. Сам факт перебування матеріалу за клопотанням органу досудового розслідування в провадженні суду до фактичного виконання правоохоронними органами такого судового рішення, являє собою захищену законом таємницю досудового розслідування. Відповідачем відмовлено у задоволенні запиту позивача.

26.01.2016 року позивач повторно звернувся із адвокатським запитом №16/01/26 до Печерського районного суду міста Києва про надання інформації щодо можливого звернення старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури Генеральної прокуратури України Опанасенка В.І. про проведення обшуку у кримінальному провадженні №0001288 від 26.06.2015 р.

26.01.2016 року Печерський районний суд міста Києва у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_1 направив лист №125/16-Вих в якому повторно відмовлено у надані інформації та зазначено, що інформація, яка міститься в матеріалах клопотань про проведення обшуку, в тому числі щодо реєстрації та перебуванні таких клопотань в провадженні суду, являє собою захищену законом таємницю досудового розслідування і відповідно до вимог ст. 222 КПК України, підлягають оголошенню лише з дозволу слідчого або прокурора і лише в тому обсязі, в якому вони визначають можливим.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до ст. 20 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №5076-VI, адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №5076-VI інформація з обмеженим доступом і копії документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом, не підлягають наданню у відповідь на адвокатський запит.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз'яснень положень законодавства.

Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до норм статті 222 Кримінального процесуального кодексу України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

У необхідних випадках слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв'язку з участю в ньому, про їх обов'язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 290 Кримінального процесуального кодексу України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов'язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно частини другої статті 290 Кримінального процесуального кодексу України прокурор або слідчий за його дорученням зобов'язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом'якшенню покарання.

Надаючи відповіді позивачу на адвокатські запити відповідач зазначав, що надходження та розгляд Печерським районним судом м. Києва клопотань органів досудового розслідування про обшук у кримінальному провадженні №0001288 від 26.06.2015 являють собою захищену законом таємницю досудового слідства і відповідно до вимог ст. 222 Кримінального процесуального кодексу України, підлягають оголошенню з дозволу слідчого або прокурора і лише в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Відповідно до ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Позивач посилається на лист Генеральної прокуратури від 20.11.2015 №29/1-39153-15 в якому повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001288.

Проте у вказаному листі зазначено, що відповідно до вимог статей 283, 290 КПК України для ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження необхідно прибути до службового кабінету №807б Генеральної прокуратури України.

Оскільки адвокатський запит скеровано в рамках кримінального провадження, враховуючи, що відповідач не є органом, який проводить досудове розслідування у вказаній кримінальній справі, отже при наданні відповідей викладених в листах від 15.01.2016 року та 26.01.2016 року відповідач діяв відповідно до згадуваних норм Кримінального процесуального кодексу України. В даному випадку відповідач не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про можливості надання відомостей щодо досудового розслідування. Крім того позивач, є представником сторони кримінального провадження, а тому наділен правом на звернення до Генеральної прокуратури України з відповідними запитами та ознайомлення з матеріалами до судового розслідування в порядку ст. 221 Кримінального процесуального кодексу України.

Позивачем не надано доказів на спростування доводів відповідача про відсутність в його розпорядженні запитуваної інформації та наявності дозволу слідчого або прокурора про розголошення відомостей досудового розслідування.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда