Справа № 161/7956/16-а
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7956/16-а
Провадження № 2-а/161/476/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі - Педич Ю.С.,

з участю представника позивача - Грушецької Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцьк справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови про накладення штрафу та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свій позов мотивує тим, що 29.12.2015 року ОСОБА_3 скориставшись правом повторного пред'явлення повернутого стягувачеві виконавчого документа, подав повторно до ДВС Головного управліня юстиції Волинської області заяву про виконання виконавчого листа, виданого 24.10.2014 року про зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 персії з 01.01.2009 року згідно ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення ОСОБА_3 за останньою штатною посадою перед звільненням, з урахуванням виплачених сум.

30.12.2015 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Турчинським B.C. відкрито виконавче провадження № 49743182.

18.01.2016 року за № 255/02-60-41 позивач прозвітував ДВС про нараховану доплату пенсії в розмірі 28375,15 грн. та вказав, що стягувач може отримати цю суму в порядку Постанови КМУ від 03.09.2014 року № 404 через органи ДВС та органи казначейства.

Проте, 25.02.2016 року державний виконавець пославшись на невиконання рішень у самостійному порядку, виніс постанову про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 2040,00 грн. виконавчого збору та постанову про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн.

Позивач вважає постанови, видані державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Турчинським В.Є про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2040,00 грн. та про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Просить суд визнати причину пропуску звернення до суду з позовом про оскарження постанов від 25.02.2016 року про накладення 680,00 грн. штрафу та 2040,00 грн. виконавчого збору поважними та відновити право на звернення до суду для оскарження вказаних постанов органу ДВС, відповідно до п. 7 ст. 17, п. 4, ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» зупинити стягнення 680,00 грн. штрафу та виконавчого збору в розмірі 2040,00 грн. за постановами від 25.02.2016 року, визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинського B.C. щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про накладення штрафу - неправомірними та скасувати дані постанови.

В судовому засіданні представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважаєза можливе розглядати справу без представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Луцького міськрайонного суду від 05.04.2011 року, яка набрала законної сили зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії з 01.01.2009 року згідно ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення ОСОБА_3 за останньою штатною посадою перед звільненням, з урахуванням виплачених сум (а.с. 8-11).

24.10.2014 року Луцьким міськрайнним судом видано виконавчий лист на примусове викнання вищевказної полстанови.

27.10.2014 року ДВС Головного управління юстиції у Волинській обалсті винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконная данного виконавчого листа (а.с. 12-24).

08.12.2014 року головне управління ПФ України у Волинській області зробило розрахунок про обчислення суми доплати на виконання виконавчого листа, яка склала 28375,15 грн.

10 грудня 2014 року, 31 грудня 2014 року та 20 квітня 2015 року листами № 6167/02- 60-43, № 6614/02-60-43, № 2183/02-60-43 головне управління звітувало та пояснювало ДВС

Головного управління юстиції у Волинській області порядок обчислення суми доплати. Особливістю пояснень було те, що суму 28375,15 грн. ОСОБА_3 отримає за правилами Порядку погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440 через органи казначейства, якщо виявить на це свою волю- звернеться з заявою до ДВС.

29.04.2015 року ДВС Головного управління ПФ України у Волинській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у п.2 якої вказано,що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 29.04.2016 року та в п.4 вказано можливість оскаржувати стягувачем названупостанову у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

29.12.2015 року ОСОБА_3 повторного пред'явив до виконання виконавчий лист, виданий 24.10.2014 року Луцьким міськрайнним судом про зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести йому перерахунок та виплату персії з 01.01.2009 року згідно ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення ОСОБА_3 за останньою штатною посадою перед звільненням, з урахуванням виплачених сум.

30.12.2015 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Турчинським B.C. відкрито виконавче провадження № 49743182 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

18.01.2016 року за № 255/02-60-41 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області прозвітував ДВС про нараховану доплату пенсії в розмірі 28375,15 грн. та вказав, що стягувач може отримати цю суму в порядку Постанови КМУ від 03.09.2014 року № 404 через органи ДВС та органи казначейства.

25.02.2016 року державний виконавець пославшись на невиконання рішень у самостійному порядку, виніс постанову про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 2040,00 грн. виконавчого збору та постанову про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. (а.с. 21, 22).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Луцького міськрайонного суду 15.02.2016 року відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні його адміністративного позову до Головного управління ПФ України у Волинській області про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії (а.с. 23-27).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2016 року дана постанова залишена без змін (а.с. 28-30).

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Про навність постанови суду першої та апеляційної інстанцій у справі по правильному та законному виконанню головним управлінням рішення Луцького міськрайонного суду від 05 квітня 2011 року у справі ОСОБА_3, листами відповідно за №1288/07-41 та №2227/07-41 від 11.03.2016 року та 22.04.2016 року головне управління повідомило управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

В даний листах головне управління в порядку ст.ст.83-84 Закону України від 21.04.1999 року № 606 «Про виконавче провадження» просило перевірити правомірність дій головного управління у виконавчому провадженні № 49743182, законність яких підтверджена вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно із частинами першою та друугою статті 75 Закону України № 606-XIV, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше, ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

За частиною першою статті 89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з підпунктом 1.1 розділу І Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (чинного на час виникнення спірних відносин; зареєстровано в Міністерстві юстиції Шраїни 21 травня 2002 року за № 442/6730; далі - Положення) управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами Пенсійного фонду України, підпорядкованими відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 розділу II Положення основним завданням управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів Пенсійного фонду України в районі (місті), у межах свої компетенції забезпечує виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Отже, невиконання судового рішення управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року № 21-4005а15.

За таких обставин, закінчення строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, саме по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове його виконання.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року по справі №3-217г14 та у постанові від 6 липня 2015року по справі №6-785-цс15.

Суд вважає, що при винесенні постанови про накладення штрафу у розмірі 680,0 грн. та про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2040,00 грн. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Турчинським В.Є було порушено вимоги законодавства, оскільки позивач судове рішення, виконав добровільно, провів нарахування доплати до пенсії ОСОБА_3 в розмірі 28375,15 грн., згідно норм чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинського B.C. щодо винесення постанови про накладення штрафу - неправомірними та скасувати постанову про накладення штрафу від 25.02.2016 року на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області у розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню ВП № 49743182 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1164/11/0308, виданого 24.10.2014 року Луцьким міськрайонним судом та скасувати дані постанови. В задоленні решти вимог слід відмовити за безпідставністю.

Щодо пропуску позивачем строку позовної давності, то суд вважає, що він пропущений з поважних причин, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постанови від 25 02.2016 року про накладення 680,00 грн. штрафу та 2040,00 грн. виконавчого збору були відправлені управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області за штемпелем на конверті 01.03.2016 року, а надійшли до головного управління 03.03.2016 року та зареєстровані за № 177/07.

Станом на 25.02.2016 року - дату винесення постанов про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору та станом на 03.03.2016 року, коли ці постанови надійшли до головного управління, 15.02.2016 року Луцьким міськрайонним судом було винесено постанову про відмову ОСОБА_3 в задоволенні його позову щодо визнання неправомірними дій головного управління по виконанню рішення суду від 05.04.2011 року у виконавчому провадженні ВП № 49743182, про яку останнє листом від 11.03.2016 року № 1288/07-41 повідомило орган ДВС з проханням: з огляду на рішення суду від 15.02.2016 року в порядку ст.ст.83-84 Закону України «Про виконавче провадження» перевірити законність внесених штрафу та виконавчого збору, скасувати постанови та зупинити провадження.

Проте, листом від 31.03.2016 року № 2640/03-36/03 управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області відмовило позивачу у задоволенні даної вимоги.

Крім того, після постановлення в апеляційній інстанції ухвали від 11.04.2016 року у справі № 876/1858/16 про залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 без задоволення, а постанови Луцького міськрайонного суду від 15.02.2016 року у даній справі без змін, листом від 22.04.2016 року № 2227/07-41 головне управління повідомило та надіслало до огану ДВС рішення апеляційної інстанції та повторно зверулось з вимогою провести перевірку безпідставності винесення оскаржуваних постанов, зупинити виконавче провадження та скасувати дані постанови.

Листом від 24.05.2016 року № 04-34/2927 управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області відмовило позивачу у скасуванні постанов та не зупинило виконавче провадження№ 49743182.

Даний лист головне управління ПФ України у Волинській області отримало 30.05.2016 року.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що позивачу слід поновити строк на звернення до суду.

Керуючись ст. 7, 10, 159-163 КАС України, ст. ст. 19, 22 Конституції України, ст. ст. 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області пропущений строк для звернення з адміністративним позовом до суду.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинського B.C. щодо винесення постанови про накладення штрафу - неправомірними та скасувати постанову про накладення штрафу від 25.02.2016 року на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області у розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню ВП № 49743182 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1164/11/0308, виданого 24.10.2014 року Луцьким міськрайонним судом.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинського B.C. щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору - неправомірними та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 25.02.2016 року про стягнення з боржника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області виконавчого збору у розмірі 2040,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в користь держави 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) гривень судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк