Справа № 500/5273/16-а
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/5273/16-а
Провадження № 2-а/500/145/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

за участю секретаря - Борчану О.М.

за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Крупицької Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_3, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 31 серпня 2016 року № 11265 - VII «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1»; зобов'язати Ізмаїльську міську раду Одеської області повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0748 га. у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 - в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Ізмаїльської міської ради Одеської області від 31 серпня 2016 року № 11265 - VII йому незаконно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1, з тих підстав, що неможливо встановити на підставі наданого клопотання і зазначеними в ньому статтями ЗК України, у який спосіб заявник бажає отримати земельну ділянку у власність. Однак така підстава для відмови не передбачена чинним законодавством. Йому вже тричі було відмовлено у задоволенні поданого клопотання з надуманих підстав. Під час попередніх розглядів поданого клопотання у відповідача не виникло питань щодо підстав подання клопотання та правового регулювання. Судовими рішеннями за результатами оскарження попередніх відмов позивача вже встановлювалась протиправність дій відповідача щодо розгляду клопотання ОСОБА_3 від 10 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України. При цьому відповідачем не у повному обсязі виконуються вказані судові рішення.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити та зазначила, що Ізмаїльською міською радою було правомірно прийнято рішення 31 серпня 2016 року № 11265 - VII. В рішенні Ізмаїльської міської ради зазначена причина відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою- у зв'язку з неможливістю встановити на підставі наданого клопотання і зазначеними в ньому статтями Земельного кодексу України, у який спосіб заявник бажає отримати земельну ділянку у власність. Раніше на вказану обставину відповідачем під час розгляд клопотання не було звернуто увагу. Крім того, неможливо зобов'язати розглянути вказане клопотання саме в порядку ст.118 ЗК України, так як цього не просить у клопотанні заявник, а самостійно вирішувати це питання Рада не має права.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.02.2013 року за № 236178, виданого Реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий двоповерховий будинок загальною площею 547,5 кв.м., у тому числі житлова - 101,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

10.10.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Ізмаїльської міської ради Одеської області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0748 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1, до якої додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

31.10.2014 року Ізмаїльською міською радою Одеської області прийняте рішенням за №4599-VI «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1».

06.05.2015 року постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області визнано протиправним та скасовано рішення Ізмаїльської міської ради № 4599-VI від 31.10.2014 року та зобов'язано Ізмаїльську міську раду повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10.10.2014 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0748 га у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 - в строки, порядок та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. 04.08.2015 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду залишена в силі постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2015р. 31.03.2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2015р. та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2015р. залишені без змін.

Виконуючи постанову Ізмаїльського міськрайонного суду від 06.05.2015 року Ізмаїльською міською радою було прийнято рішення № 138-VII від 27.11.2015 року «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1», у зв'язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації, а саме: розташування земельної ділянки у зоні житлової та громадської мало - та багатоповерхової забудови, у західному планувальному районі м. Ізмаїл, що не є зоною садибної забудови та порушення межею земельної ділянки червоної лінії вулиці Холостякова адмірала.

10.03.2016 року постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області визнано протиправним та скасовано рішення Ізмаїльської міської ради № 138-VII від 27.11.2015 року «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1» та зобов'язано Ізмаїльську міську раду повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0748 га. у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 - в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. 14.06.2016 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду залишена в силі постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2016р.

Виконуючи постанову Ізмаїльського міськрайонного суду від 10.03.2016 року Ізмаїльською міською радою було прийнято рішення № 1265-VI від 31.08.2016 року «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1», у зв'язку ізнеможливістю встановити на підставі наданого клопотання і зазначеними в ньому статтями Земельного кодексу (ст. 93 роз'яснює визначення права оренди земельної ділянки, її строків, умов передачі в оренду, випадків відчуження права оренди, тощо; стаття 123 визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування; ст. 124 визначає порядок передачі земельних ділянок в оренду; ст. 134 роз'яснює обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах), у який спосіб заявник бажає отримати земельну ділянку у власність.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятого рішення, позивач оскаржив його до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд відповідно до вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді цієї справи повинен перевірити, чи прийняті рішення та вчинені дії: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначає стаття 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вимоги щодо змісту клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки а також документів, що необхідно додати до клопотання встановлені відповідними приписами ЗК України.

Також, як вбачається із норм ЗК України статтею 118 чітко визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зазначення у клопотанні норм закону, якими заявник обґрунтовує своє клопотання, не є обов'язковою вимогою, а отже невірне зазначення правових норм, що регулюють спірне питання, не може бути в даному випадку підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Крім того, суд наголошує на тому, що клопотання позивача від 10.10.2014р. вже двічі було розглянуто відповідачем із винесенням рішення по суті клопотання, й зазначені позивачем норми ЗК України не викликали у відповідача питань та не створювали перепон для розгляду поданого клопотання через на незрозумілості щодо статті закону, відповідно до якої подана заява.

Порядок звернення із відповідним клопотанням та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд передбачений саме ст. 118 ЗК України, отже із поданої заяви та доданих до неї документів автоматично вбачається про необхідність її розгляду в саме порядку ст.118 ЗК України. Іншими нормами не встановлюється порядок звернення із відповідним клопотанням та порядок надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вказане свідчить про надуманість підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рішенням від 31.08.2016р.

Крім того, у самому оскаржуваному рішенні зазначено, що воно приймалось, зокрема, відповідно до ст.118 ЗК України.

Враховуючи викладене вище також судом вважаються безпідставними пояснення представника відповідача щодо відсутності у суду компетенції зобов'язувати Раду розглядати клопотання позивача в порядку ст.118 ЗК України з огляду на те, що порядок та вимоги до розгляду клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) встановлені саме у вказаній норму ЗК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено та із оскарженого рішення не вбачається наявність законних підстав для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням цього суд вважає, що в порушення ч.2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 КАС України та ст. 118 Земельного кодексу України рішення є необґрунтованим, а також прийнятим не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради проводять роботу сесійно. Частиною 5 ст.46 вказаного Закону встановлено, що сесія Ради скликається за необхідністю, але не рідше одного разу на квартал, а з питань відводу земельних ділянок - не рідше одного разу на місяць.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, вирішення питань щодо земельних відносин як Законом України «Про місцеве самоврядування», так і Земельним кодексом України дійсно віднесено до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і повинно вирішуватись на засіданні сесії.

Розгляд заяви, порядок розгляду та прийняття відповідного рішення компетентним органом необхідно здійснювати у відповідності з Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування» з прийняттям відповідного рішення за наслідками розгляду заяв позивача.

За таких обставин, враховуючи, що рішення Ізмаїльської міської ради №1265-VI від 31.08.2016р. за клопотанням позивача відповідачем прийнято протиправно і воно підлягає скасуванню, суд зобов'язує Ізмаїльську міську раду повторно розглянути зазначене клопотання на черговій сесії та прийняти відповідне рішення по суті.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 31 серпня 2016 року № 11265 - VII «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1».

Зобов'язати Ізмаїльську міську раду Одеської області повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10 жовтня 2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0748 га. у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 - в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 20.10.2016р.

Суддя: А.С.Адамов