Справа № 826/601/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 жовтня 2016 року № 826/601/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Качура І.А. Данилишин В.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної екологічної інспекції України

провизнання протиправним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу від 15.12.2015 №396-о.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ є безпідставним, оскільки позивачем не було допущено порушення дисципліни.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Наказом Держекоінспекції України від 15.12.2015 №396-о за використання службового автотранспорту у позаробочий час, зберігання його не за зареєстрованою адресою та не повідомлення адміністрації Держеконіспекції України про скоєння дорожньо-транспортної пригоди з використанням службового автотранспорту Держеконіспекції України позивачеві оголошено догану.

Разом із цим, статтею 14 Закону України "Про державну службу" визначено особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців. А саме: встановлено додаткові підстави для такої відповідальності - невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює; та встановлено додаткові види дисциплінарних стягнень: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Разом з тим порядок застосування таких заходів впливу у Законі України "Про державну службу" не передбачено. Тому, має застосовуватись порядок застосування дисциплінарних стягнень, що визначений кодексом законів про працю.

Згідно із приписами ст. 148 Кодексу, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Разом із цим, статтею 149 Кодексу встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

А при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугував акт проведення службового розслідування відносно позивача, яким на службовому автотранспорті скоєно дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 09.07.2015 о 21:00 годин, відповідно до якого встановлено наступне.

Наказом Держекоінспекції України від 01.12.2015 №2-г «Про закріплення автомобіля» у зв'язку з службовою необхідністю автомобіль НОМЕР_1 закріплений за позивачем, з яким 12.12.2011 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність щодо переданого у користування автомобіля.

31.08.2015 на адресу Держекоінспекції України надійшов лист Управління патрульної служби МВС України в м. Києві від 19.08.2015 №33/310 в якому повідомлялось про скоєння ДТП за участі автомобіля НОМЕР_1.

В акті службового розслідування зазначено та позивачем не заперечується, що останній про ДТП за участі автомобіля НОМЕР_1 Держекоінспекцію України не повідомляв.

У зв'язку з викладеним, відповідач дійшов висновку, що позивачем порушено Правила внутрішнього службового розпорядку в Держекоінспекції України, а саме використання службового автотранспорту у позаробочий час, зберігання його не за зареєстрованою адресою та неповідомлення адміністрації Держекоінспекції України про скоєння дорожньо-транспортної пригоди з використанням службового автотранспорту Держекоінспекції України.

Недотримання вимог Правил внутрішнього службового розпорядку в Держекоінспекції України є підставою для притягнення державного службовця до відповідальності у порядку, передбаченому законодавством.

Щодо доводів позивача, що жодним нормативним актом не покладено обов'язок повідомляти за місцем роботи про скоєння ДТП, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, автомобіль НОМЕР_1 передано позивачу у користування та укладено договір про індивідуальну матеріальну відповідальність щодо переданого у користування автомобіля.

Загальні підстави й умови матеріальної відповідальності працівників містить ст. 130 Кодексу Законів про працю України, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника та не повинна перевищувати повний розмір заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 135-1 Кодексу законів про працю України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Статтею 135-3 Кодексу адміністративного судочинства України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Оскільки розмір заподіяної шкоди визначається на підставі даних бухгалтерського обліку, враховуючи, що з позивачем укладено договір матеріальної відповідальності, отже позивач зобов'язаний повідомити Держекоінспекцію України про скоєння ДТП за участі вказаного автомобіля та його пошкодження.

Щодо доводів відповідача про використання автомобіля позивачем у позаробочий час, суд зазначає наступне.

Виходячи з норм постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2003 р. N 848 "Про впорядкування використання легкових автомобілів бюджетними установами та організаціями" керівниками установ має бути затверджений порядок використання легкових автомобілів для поїздок, пов'язаних із службовою діяльністю посадових осіб, розроблений виходячи із специфіки діяльності та вимог, передбачених цією постановою.

Відповідно до зазначеної постанови Кабінету Міністрів України легкові автомобілі використовуються тільки для поїздок, пов'язаних із службовою діяльністю посадових осіб. При цьому користування легковими автомобілями у вихідні та святкові дні, а також відрядження на легковому автомобілі на відстань, що перевищує 200 кілометрів, здійснюються лише з дозволу керівника установи.

У разі поїздок посадової особи, в розпорядження якої надано автомобіль, на відстань, що не перевищує 200 кілометрів, дозвіл керівника на користування автомобілем не потрібен, але при цьому мають бути документи, що підтверджують зв'язок поїздки із службовою діяльністю такої посадової особи.

Обмежень (у кілометрах) щодо використання службового автомобіля в межах міста постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2003 р. N 848 не передбачено.

На думку суду дане питання має бути врегульоване затвердженим керівником установи порядком використання легкових автомобілів для поїздок, пов'язаних із службовою діяльністю посадових осіб.

Відповідачем не надано суду належних доказів встановлення керівником Держекоінспекції України порядку використання зазначеного службового автомобіля. Також, не надано належних доказів, що у вказану дату та час позивач використовував автомобіль для поїздки не пов'язаної із службовою діяльністю. Закінчення робочого часу встановленого Правилами внутрішнього трудового розпорядку не є належним доказом, що позивачем використовувався автомобіль для поїздки не пов'язаної із службовою діяльністю. Використання зазначеного автомобіля після закінчення встановленого Правилами службового розпорядку робочого часу не вказує на порушення позивачем норм законодавства та використання такого авто для поїздки не пов'язаної із службовою діяльністю. Відповідачем не надано суду доказів обліку роботи транспортного засобу відповідними первинними документами, в яких зазначається, ціль поїздки, адреса та особа, яка використовує автомобіль, отже використання позивачем авто о 21:00 годині в даному випадку не вказує на використання автомобіля для поїздки не пов'язаної із службовою діяльністю.

Крім того, використання автомобіля для поїздки не пов'язаної із службовою діяльністю, вказує на завдання позивачем шкоди не при виконанні трудових обов'язків, що є самостійною підставою для притягнення до матеріальною відповідальності, не пов'язаною з укладанням договору повної матеріальної відповідальності. Порядок відшкодування матеріальної відповідальності вчиненої не при виконанні трудових обов'язків є іншим ніж відшкодування матеріальної відповідальності на підставі договору.

Також, на думку суду відповідачем не надано належних доказів зберігання зазначеного автомобіля не за зареєстрованою адресою, оскільки автомобіль проїжджав по вул. Якуба Колоса, де й відбулось ДТП, а не зберігався за вказаною адресою.

Отже, хоча доводи відповідача про використання автомобіля позивачем у позаробочий час та зберігання автомобіля не за місцем реєстрації не знайшли підтвердження під час вирішення справи, проте не повідомлення позивачем Держекоінспекцію України про скоєння ДТП за участі вказаного автомобіля та його пошкодження на думку суду є достатньою підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Як зазначено вище, строк для застосування дисциплінарного стягнення визначений у статті 148 КЗпП України, яка передбачає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Судом встановлено, що позивач перебував у відпустці з 02 по 30 листопада 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП скоєно позивачем 09.07.2015, про факт ДТП відповідача повідомлено 19.08.2015, акт службового розслідування складено 07.12.2015, оскаржуваний наказ прийнято 15.12.2015, з огляду на викладене, відповідачем не порушено строк визначений ст. 148 КЗпП України.

Як зазначено вище, що актом службового розслідування встановлено, зокрема, неповідомлення адміністрації Держекоінспекції України про скоєння дорожньо-транспортної пригоди з використанням службового автотранспорту Держекоінспекції України, що відповідно до вимог чинного законодавства є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог та скасування наказу від 15.12.2015 №396-о відсутні.

А тому, керуючись приписами ст.ст. 69-71, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

В.М. Данилишин