Справа № 823/928/16
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року справа № 823/928/16

10 год. 20 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватне підприємство Тетяна-С, про визнання протиправним та незаконним рішення, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 подав позов, в якому просить:

- визнати протиправним та незаконним рішення органу владних повноважень, в особі головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про відмову в затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки площею 1,4000 га в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, викладеної в листі № 4338/6-16 від 26.05.2016;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву від 14.04.2016 і у відповідності до норм чинного законодавства прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 1,4000 га в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий № :02:000:1215.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4000 га в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий № :02:000:1215 погоджений у встановленому порядку, пройшов державну експертизу землевпорядної документації з позитивним висновком, однак відповідач відмовив в затвердженні цього проекту, оскільки, на його думку відсутня згода користувача земельної ділянки ПП Тетяна-С.

Позивач стверджує, що в проекті землеустрою міститься довідка форми 6-зем управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області, відповідно до якої земельна ділянка в користуванні не перебуває, а договір оренди земельної ділянки між Уманською районною державною адміністрацією та ПП Тетяна-С закінчив свою дію ще 14 квітня 2015 року.

За таких обставин, позивач вважає відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про затвердження проекту землеустрою, викладену в листі № 4338/6-16 від 26.05.2016, протиправною.

В письмових запереченнях на адміністративний позов Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області просило в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 1,4000 га в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий № :02:000:1215, в якому містилася довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, в якій було вказано, що дана земельна ділянка перебуває у користуванні ПП Тетяна-С. В подальшому позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою, до якого вже була додана довідка форми 6-зем, датована 05.01.2016, де зазначено, що земельна ділянка не перебуває у користуванні інших осіб.

Відповідач повідомив позивача про неможливість погодження проекту землеустрою у звязку з відсутністю в ньому нотаріально посвідченої згоди землекористувача, оскільки договір оренди земельної ділянки між Уманською районною державною адміністрацією та ПП Тетяна-С є чинним до 14.05.2018.

Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, на адресу суду направила клопотання про розгляд справи без участі представника приватного підприємства Тетяна-С.

12 жовтня 2016 року на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-2419/14-15-СГ від 20.04.2015 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у власність, розташованої в адмінмежах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області за межами населеного пункту, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,4000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Згідно договору № 63 від 14 травня 2015 року фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 розроблений проект землеустрою щодо відведення позивачеві вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, на підставі якого 03.09.2015 державним кадастровим реєстратором управління Держземагентства в Уманському районі Черкаської області внесені відповідні відомості в державний земельний кадастр щодо реєстрації цієї земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера :02:000:1215.

27 липня 2015 року за № 845 в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області затверджений висновок державної експертизи землевпорядної документації, в якому зазначені зауваження до проекту, а саме: відповідно до вимог ст. 50 Закону України Про землеустрій до матеріалів проекту необхідно долучити письмову згоду землекористувача, засвідчену нотаріально); довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали землевпорядного проектування; інші зауваження.

В подальшому вказані зауваження були враховані, про що свідчить відмітка начальника відділу державної землевпорядної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

14.04.2016 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про затвердження проекту землеустрою, однак листом № 4338/6-16 від 26.05.2016 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка, на яку був виданий дозвіл на розробку проекту землеустрою, перебуває в користуванні ПП Тетяна-С, а тому відсутність належним чином засвідченої згоди землекористувача на вилучення земельної ділянки унеможливлює вирішення піднятого питання.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України 28 червня 1996 року, Земельним кодексом України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1, частини 2, пункту а 3 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (ст. 121 Земельного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 вказаного кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян субєктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частина 8 вказаної статті передбачає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 186-1 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Частина 6 вказаної статті передбачає, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обовязковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як свідчать матеріали справи, розроблений на замовлення ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у власність, розташованої в адмінмежах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області за межами населеного пункту, орієнтовний розмір земельної ділянки 1,4000 га, отримав позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації, а тому, на переконання суду, у відповідача не було підстав для відмови у затвердженні цього проекту.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки площею 1,4000 га в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, викладена в листі № 4338/6-16 від 26.05.2016, є протиправною.

Як наслідок протиправної відмови в затвердженні проекту землеустрою позивач просить суд, зокрема, зобовязати відповідача у відповідності до норм чинного законодавства прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки, однак вказане питання відповідно до вимог частини 9 статті 118 Земельного кодексу України належить до виключної компетенції Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, а тому суд дійшов висновку про необхідність зобовязання вказаного управління повторного розглянути подану позивачем заяву.

Вирішуючи спір, суд також зважає на інші посилання сторін у справі щодо підтвердження позовних вимог чи їх заперечення, однак зазначає, що вищенаведені судом обставини є достатніми підставами для прийняття рішення про визнання протиправною відмови, викладеної в листі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 4338/6-16 від 26.05.2016.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,4000 га в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, викладену в листі № 4338/6-16 від 26.05.2016.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.04.2016 щодо затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки площею 1,4000 га в адміністративних межах Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий № :02:000:1215.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ідентифікаційний код 39765890) на користь ОСОБА_1 (20300, Черкаська область, м. Умань, ІІ пров. Лесі Українки, 39, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк