Справа № 820/5092/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м. Київ К/800/52121/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної служби інтелектуальної власності України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної служби інтелектуальної власності України про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (надалі - відповідач, Служба), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 26 лютого 2014 року про затвердження висновку № 9132 від 26 лютого 2014 року щодо невідповідності позначення "АПТЕКА ОПТОВЫХ ЦЕН" умовам надання правової охорони за результатами класифікаційної експертизи;

спонукати Службу зареєструвати позначення "АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН" як знак для товарів та послуг відповідно до заявки позивача № m 2013 16200 від 6 вересня 2013 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволені позовних вимог.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні, передбаченого статтею 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Враховуючи положення частини другої статті 220 КАС України, колегія суддів здійснює перегляд судових рішень в межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 6 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Служби із заявкою № m 2013 16200 про реєстрацію знаку для товарів та послуг "АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН". Поданню заявки передувало затвердження 12 серпня 2013 року звіту про надання патентно-інформаційних послуг щодо інформаційного пошуку позначення "АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН" стосовно товарів і послуг 35, 44 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг по базі зареєстрованих знаків та по базі поданих заявок на реєстрацію в Україні.

Згідно із вищенаведеним звітом позначення "АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН" не зареєстровано в Україні, заяви щодо реєстрації вказаного знаку відсутні. При цьому виявлено чимало зареєстрованих товарних знаків, що мають тотожні та схожі позначення станом на 29 липня 2013 року за національною процедурою та станом на 31 липня 2013 року за Мадридською угодою.

24 вересня 2013 року відповідач повідомив ОСОБА_2 про отримання заявки.

28 листопада 2013 року позивачем отримано висновок формальної експертизи заявки на знак для товарів та послуг "АПТЕКА ОПТОВЬІХ ЦЕН" згідно з яким заявка відповідає вимогам статті 7 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг».

26 лютого 2014 року Службою затверджено висновок ДП "Український інститут промислової власності" № 9132 від 26 лютого 2014 року про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи, даний висновок набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака.

Не погодившись із вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що частина словесного позначення (слово «Аптека») вказує на місце надання послуг, але комбіноване позначення «АПТЕКА ОПТОВЫХ ЦЕН» по заявці № m 2013 16200 від 6 вересня 2013 року в цілому не є описовим і має розрізняльну здатність.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг (далі - знак) в Україні регулює Закон України від 15 грудня 1993 року N 3689-XII «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (надалі - Закон N 3689-XII; на момент виникнення спірних відносин в редакції від 16 жовтня 2012 року).

Частинами першою, другою статті 5 Закону N 3689-XII передбачено, що правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень.

Відповідно до частин другої, третьої статті 6 Закону N 3689-XII не можуть одержати правову охорону, зокрема, позначення, які:

- звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання;

- складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду;

- складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або зв'язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг;

- є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу;

- складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами;

- відображають лише форму, що обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату, або яка надає товарові істотної цінності.

Не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з:

знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг;

знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності ( 995_123 );

фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг;

кваліфікованими зазначеннями походження товарів (у тому числі спиртів та алкогольних напоїв), що охороняються відповідно до Закону України "Про охорону прав на зазначення походження товарів". Такі позначення можуть бути лише елементами, що не охороняються, знаків осіб, які мають право користуватися вказаними зазначеннями;

знаками відповідності (сертифікаційними знаками), зареєстрованими у встановленому порядку.

Отже, Законом N 3689-XII передбачено чіткий перелік об'єктів, які не можуть бути зареєстрованими як знаки позначення.

Правила складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг (далі - Правила) розроблені відповідно до Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" і визначають вимоги до заявки, встановлюють правила подання та процедуру розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг передбачені Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджені наказом Державного патентного відомства України від 28 липня 1995 року № 116 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1995 року за № 276/812; надалі - Правила).

Згідно з пунктом 4.3 Правил дані норми регулюють питання проведення експертизи заявки по суті позначення, що заявлено на реєстрацію, зокрема, питання відмови в реєстрації знака з підстав, передбачених частиною другою статті 6 Закону N 3689-XII.

Відповідно до п. 4.3.1.3 Правил, при перевірці позначення, заявленого на реєстрацію як знак, щодо наявності підстав для відмови в наданні правової охорони, відповідно до пункту 2 статті 6 Закону, встановлюється, чи не являються позначення такими, що: а) не мають розрізняльної здатності; б) є загальновживаними як позначення товарів певного виду; в) являють собою загальновживані символи і терміни; г) вказують на вид, якість, кількість, властивості, склад, призначення, цінність товарів і/або послуг, а також на місце і час їх виготовлення чи збуту; ґ) є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Згідно п. 4.3.1.4 Правил до позначень, що не мають розрізняльної здатності, відносяться: позначення, які складаються лише з однієї літери, цифри, лінії, простої геометричної фігури , що не мають характерного виконання; реалістичні зображення товарів, якщо вони заявляються на реєстрацію як знак для позначення цих товарів; тривимірні об'єкти , форма яких обумовлена виключно функціональним призначенням, якщо такий об'єкт заявляється як знак; позначення, які тривалий час використовувались в Україні кількома виробниками як знаки для товарів, що мають спільну якість або інші характеристики, і втратили розрізняльну здатність як індивідуальні знаки відносно таких товарів.

Пунктом 4.3.1.7. Правил передбачено, що до позначень, які вказують на вид, якість, кількість, властивості, склад, призначення, цінність товарів і/або послуг, а також на місце і час їх виготовлення чи збуту, належать прості найменування товарів; зазначення категорії якості товарів; зазначення властивостей товарів, в тому числі таких, що носять хвалебний характер; зазначення матеріалу або складу сировини; зазначення ваги, об'єму, ціни товарів, дати виробництва товарів; історичні дані щодо заснування виробництва, зображення нагород, що присуджені товарам; видові найменування підприємств, адреси виробників товарів або посередників.

Пунктом 4.5.1 Правил визначено, що якщо встановлено невідповідність заявленого на реєстрацію знака умовам надання правової охорони, викладеним в статті 6 Закону N 3689-XII, для усього переліку товарів і/або послуг або його частини, то заявнику надсилається повідомлення з наведенням обґрунтованих доводів, що можуть стати підставою для відмови в реєстрації знака повністю або відносно частини товарів і/або послуг.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачу було відмовлено у реєстрації знаку через те, що позначення є описовим та вказує на місце надання послуг «АПТЕКА» та на їх певні властивості «ОПТОВЫХ ЦЕН».

Відповідно до висновку судової експертизи в сфері інтелектуальної власності № 5310 від 29 травня 2014 року частина словесного позначення (слово «АПТЕКА») вказує на місце надання послуг, але комбіноване позначення «АПТЕКА ОПТОВЫХ ЦЕН» по заявці № m 2013 16200 від 6 вересня 2013 року в цілому не є описовим і має розрізняльну здатність.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваного рішення відповідача, оскільки позначення за заявкою m 2013 16200 має розрізняльну здатність, а тому у Служби були відсутні підстави, передбачені Законом N 3689-XII, для відмови у реєстрації даного знаку.

Окрім того, колегія суддів зазначає щодо доводів, викладених в касаційній скарзі стосовно дискреційних повноважень відповідача наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суди, скасовуючи оскаржуване рішення Служби, не втрутились у повноваження відповідача, а лише здійснили перевірку рішення суб'єкта владних повноважень на відповідність нормам чинного законодавства.

Таким чином, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, колегія суддів зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами процесуального та матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної служби інтелектуальної власності України залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді