Справа № 823/1269/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року справа № 823/1269/16

м. Черкаси

09 год. 21 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

09 вересня 2016 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_2, в якій просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства розташованої в адміністративних межах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області за межами населеного пункту;

2) зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області прийняти рішення щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства розташованої в адміністративних межах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області за межами населеного пункту.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення йому у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адмінмежах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту). За результатами розгляду поданої заяви відповідач листом № 7153/6-16 від 22.08.2016 відмовив у задоволенні заяви позивача, оскільки відповідно до довідки із звітності з кількісного обліку земель, що видана управлінням Держгеокадастру у Смілянському районі Черкаської області, земельна ділянка на яку претендує ОСОБА_2 відноситься до земель колективної власності, в той час коли у відповідності до п. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності. Позивач із вказаною відмовою не погоджується, з підстав її неправомірності та протиправності, а тому просить суд задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач належним чином повідомлений в судове засідання не зявився, представника не направив, заперечень на адміністративний позов не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до такого.

10.08.2016 ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру Черкаській області із заявою та необхідним пакетом документів, в якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою про відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адмінмежах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту).

Листом від 22.08.2016 № 7153/6-16 ГУ Держзгеокадастру у Черкаській області відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_2 з тих підстав, що земельна ділянка, яку він обрав, відноситься до земель колективної власності, а у відповідності до п.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи здійснюють розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Вважаючи рішення відповідача від 22.08.2016 № 7156/6-16 протиправним та таким, що прийнято з порушенням вимог чинного земельного законодавства України, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони субєкта владних повноважень.

Надаючи оцінку встановленим обставинам суд врахував, що земельні відносини в Україні відповідно до ст.3 Земельного кодексу України від 24.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. а ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Так, повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб наділені Головні управління Держгеокадастру у областях.

Пунктом 1 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка на яку претендує позивач перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Залевки». Відповідно до витягу з протоколу №2/а загальних зборів пайовиків КСГП «Залевки» Смілянського району Черкаської області від 22.02.2000, вирішено вивести з орних земель господарства малопродуктивні землі і перевести їх в пригородні пасовища та сінокоси, вивести з паювання після проведення інвентаризації розпайованих земель та передати їх у відомство сільської ради (а.с.48).

При розгляді поданих позивачем матеріалів відповідачем встановлено, що земельні ділянки, які зазначені на картографічних матеріалах належать до земель колективної власності, які не були розпайованими та не були повернуті до земель державної чи комунальної власності. Однак судом встановлено протилежне, що і підтверджується витягом з протоколу №2/а загальних зборів пайовиків КСГП «Залевки» Смілянського району Черкаської області від 22.02.2000.

Згідно зі статтею 30 Земельного кодексу України при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). У разі недосягнення згоди це питання вирішується в судовому порядку.

Земельні ділянки державної і комунальної власності, які перебували у користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, що ліквідуються. включаються до земель запасу або передаються у власність чи користування відповідно до цього Кодексу.

Тому, у разі якщо вищезазначені земельні ділянки були повернуті до земель державної власності і це землі сільськогосподарського призначення, розпорядження вищевказаними землями належить до компетенції територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Якщо ж земельні ділянки не були повернуті до земель державної чи комунальної власності і право власності на них підтверджується державним актом на право колективної власності на землю, розпорядження вищевказаними землями не належить до компетенції жодного органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, визначеного статтею 122 Земельного кодексу України, а землі залишаються у колективній власності.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га в адміністративних межах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області за межами населеного пункту.

є протиправною, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства розташованої в адміністративних межах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області прийняти рішення щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства розташованої в адміністративних межах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2016 року