Справа № 2а/0270/4669/11
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 р. Справа № 2а/0270/4669/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни,

Суддів: Альчука Максима Петровича,

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Терлецькому Є.Б.

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: Державної митної служби України, Львівської митниці

про: визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної митної служби України, Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. Згідно з Наказом Державної митної служби (далі Держмитслужба) від 22.09.11 № 2104 - к з 23 вересня 2011 року припинено його перебування на державній службі в митних органах України відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу". Крім того, позивач також оскаржує наказ Львівської митниці від 23.09.2011 року № 859-к «Про оголошення наказу Державної митної служби України» в частині що стосується звільнення позивача. Підставою для винесення вищезгаданих наказів стало порушення позивачем п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу».

Позивач не погоджується із зазначеними підставами звільнення його з державної служби в митних органах, а оскаржувані накази вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просив задовольнити його повністю.

Відповідачі - Державна митна служба України та Львівська митниця, позов не визнали, мотивуючи свою позицію в письмових запереченнях від 02.11.2011 р. ( а.с.57).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Як встановлено судом під час судового розгляду, ОСОБА_2 перебував на державній службі в митних органах з 13.01.1993 року, згідно наказу Могилів-Подільської митниці від 13.01.1993 року №4-к Про прийом на роботу в Могилів-Подільську митницю та був призначений інспектором вантажного відділу Могилів-Подільської митниці. За період з 1993 по 2011 роки працював на різних посадах в Могилів-Подільській, Вінницькій, Дністрянській та Львівській митниці.

Наказом Львівської митниці від 10 травня 2011 року № 306-к Про затвердження на посадах з 11.05.11 позивача призначено на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Мостиська" Львівської митниці.

Як було встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 22.09.2011 близько 01 год. 52 хв., через пункт пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці, були пропущені на митну територію України два мікроавтобуси марки «Volkswagen» з державними реєстраційними номерами ВС 1088СЕ та ВС 7420ВС. Після виїзду даних транспортних засобів з пункту пропуску, вказані мікроавтобуси були зупинені та оглянуті співробітниками УСБУ у Львівській області. Під час проведення огляду в обох транспортних засобах було виявлено товари народного споживання в обсягах, які підлягають оподаткуванню ( а.с.11).

Митний контроль та митне оформлення вищевказаних транспортних засобів здійснював, як вказано в наказі, головний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста "Мостиська" Львівської митниці ОСОБА_4, який згідно з Журналом виходу на роботу та розподілу обовязків працівників відділів митного оформлення № 1-4 митного поста "Мостиська" (далі Журнал) був також визначений старшим напрямку в'їзду в Україну смугами руху "зеленого коридору", тобто відповідальним за випуск з зони митного контролю по 3, 4 та 5 смугах руху.

Дані обставини також підтверджуються наказом Державної митної служби від 22.09.11 № 2104 к. ( а.с.11).

Разом з тим, відповідно вищезазначеного наказу, крім ОСОБА_5 на даній ділянці вїзду в Україну свої службові обовязки виконували головний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Мостиська» ОСОБА_6 та старші інспектори відділу митного оформлення №1 митного поста «Мостиська» ОСОБА_7 та ОСОБА_2

На думку відповідачів, зазначеними посадовими особами не було вжито жодних заходів, направлених на недопущення незаконного ввезення вищевказаних товарів на митну територію України. Таким чином, невиконання своїх службових обовязків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 призвело до незаконного переміщення через митний кордон України товарів, що заподіяло матеріальних збитків державі.

На підставі вищевикладеного, Державною митною службою України було винесено наказ від 22.09.11 № 2104 к, яким за несумлінне виконання ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 своїх службових обовязків, що є порушенням Присяги державного службовця, ст.ст. 408, 413 Митного кодексу України та ст.17 Закону України «Про державну службу», було припинено перебування вищезазначених осіб на державній службі у митних органах з 23.09.2011 року.

Суд не може погодитись з позицією Відповідачів, що зазначені порушення свідчать про порушення позивачем ОСОБА_8 державного службовця та є достатніми підставами для його звільнення із займаної посади виходячи з наступного.

Регулювання правового становища державних службовців, що працюють у органах митного контролю здійснюється відповідно до Закону України Про державну службу, якщо інше не передбачено Законом України Про Дисциплінарний статут митної служби України.

Підстави припинення державної служби можуть бути загальними, тобто передбаченими Кодексом законів про працю України, та спеціальними, які наведені у Законі України Про державну службу (далі Закон №3723).

Статтею 14 зазначеного вище Закону передбачено, що громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки" (ст. 17 Закону №3723).

Відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України Про державну службу, однією із підстав припинення державної служби є відмова державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Із системного аналізу наведеного вище нормативно-правового обґрунтування вбачається , що підставою для застосування наслідків п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» є встановлений факт порушення особою законодавства України або встановлений факт несумлінного виконання особою своїх службових обовязків.

Як вбачається із наказу Державної митної служби України від 22.09.11 № 2104 к, підставою для його винесення було несумлінне виконання своїх службових обовязків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 Проте, факт несумлінного виконання обовязків був встановлений лише щодо ОСОБА_5 Таким чином, даний наказ не містить обставин, які б свідчили про несумлінне ставлення до своїх посадових обовязків ОСОБА_2

Крім того, відповідачем не було вжито жодних заходів щодо розслідування вищезазначеного факту порушення та причетності до нього позивача, що також не заперечувалось представником відповідачів.

У судовому засіданні представник відповідачів посилався на порушення позивачем п.2.22 « Посадової інструкції старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Мостиська» Львівської митниці. Відповідно до вищезазначеного пункту, старший інспектор повинен проявляти необхідну ініціативу та наполегливість по виявленню фактів контрабанди та порушень митних правил.

Дані посилання представника позивача оцінюються судом критично, з огляду на наступне.

Так, згідно зі статтею 40 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Технологічна схема пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, товарів та інших предметів у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення „Шегині" затверджена спільним наказом Львівської митниці та Західного регіонального управління Мостиського прикордонного загону від 08.02.10 № 60/69, який зареєстрований у Головному управлінні юстиції у Львівській області 23.02.10 за №5/1395 (а.с.106-147).

Зазначена схема визначає послідовність дій посадових осіб підрозділів митного оформлення Львівської митниці та підрозділу Мостиського прикордонного загону під час і здійснення прикордонного та митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників, громадян та товарів, що переміщуються через державний кордон, у пункті пропуску для автомобільного сполучення „Шегині".

Так, відповідно до Технологічної схеми, транспортні засоби переміщуються в МАПП Шегині по окремо визначених смугах руху, а саме на в'їзд в Україну по смугах руху 1 - 5, 11, 12, 13, а на виїзд з України - по смугах руху 6-9, 13-15.

Зокрема:

-по смугах руху 3, 4 та 7, 8 на зеленому коридорі - легкові автотранспортні засоби, що належать громадянам або юридичним особам, не зняті з обліку в державних органах за місцем постійної (тимчасової) реєстрації, не є об'єктом зовнішньоторговельних угод і використовуються виключно для переміщення через митний кордон особистих речей громадян та товарів у обсягах, що не підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та/або оподаткуванню;

-по смугах руху 1,2, 9, 11 - 15, на червоному коридорі, а саме:

-11-15, що здійснюють міжнародні перевезення товарів у рамках зовнішньоекономічних договорів (контрактів) суб'єктів ЗЕД;

-1. 2, 9, 11, 12, що здійснюють перевезення товарів фізичних осіб, які не є субєктами зовнішньоекономічної діяльності, в обсягах, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню;

-11-15, що використовуються (можуть використовуватись) для перевезення зовнішньоекономічних вантажів та переміщуються порожніми;

-1.9. 11 - 15 - вантажні і вантажно-пасажирські мікроавтобуси;

- 2, 9, 11 - легкові транспортні засоби з причепами, що використовуються (можуть використовуватись) для перевезення товарів;

Пунктом 2.9. Технологічної схеми передбачено, що митний контроль та митне оформлення транспортних засобів, товарів та інших предметів здійснюється посадовими особами відділу митного оформлення №№1-4 м/п «Мостиська» Львівської митниці відповідно до повноважень визначених положеннями про дані підрозділи.

Митні процедури щодо пропуску транспортних засобів, товарів та інших предметів здійснюються на смугах руху 1,2,9-15, а також на території ТзОВ Автотермінал Шегині (при її тимчасовому використанні) - посадовими особами секторів митного оформлення ВМО №1; на смугах руху 3-8, а також смузі 10, при її використанні для переміщення автобусів та мікроавтобусів, що здійснюють регулярні та нерегулярні міжнародні перевезення пасажирів (у тому числі туристичних груп) - посадовими особами секторів митного оформлення ВМО №2; пішохідному переході - посадовими особами ВМО №3.

Відповідно до пункту 2.12. Технологічної схеми під час проведення митного контролю посадові особи митниці самостійно визначають форму, вид і обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України, укладених в встановленому законом порядку, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи.

Розподіл обов'язків працівників кожної зміни та місце виконання їх обов'язків визначається перед початком роботи та фіксується в Журнал виходу на роботу та розподілу обовязків працівників відділів митного оформлення № 1-4 митного поста «Мостиська».

Так, на сторінці 38 Журналу зазначено розподіл обов'язків посадових осіб відділу митного оформлення №1, які несли службу з 20 год. 21.09.11 по 08 год. 22.09.11. Із зазначеного Журналу вбачається, що позивач заступив на зміну о 20.00 год. 21.09.11 та за розподілом був визначений інспектором "червоного коридору" зони митного контролю - в'їзд в Україну по 1 та 2 смузі руху. Тобто, на час митного оформлення в'їзду мікроавтобусів марки «Volkswagen», позивач здійснювати митний контроль та митне оформлення транспортних засобів на смугах руху "червоного коридору" ( а.с.15-16).

Разом з тим, як було зазначено вище, порушення, виявлене співробітника УСБУ у Львівській області, було виявлено у зоні перетину «зеленого коридору», де на той час виконував свої обовязки ОСОБА_4

Крім того, як було встановлено у судовому засіданні, відстань між цими двома коридорами становить біле 10 метрів, що в свою чергу з врахуванням нічного часу та процедурою проведення огляду на «зеленому коридорі», само по собі вже унеможливлює здійснення контролю працівником , який працює на «червоному коридорі» .

Статтею 10 Закону України Про державну службу, окреслено коло основних обов'язків державних службовців, в тому числі передбачено обов'язок державного службовця діяти в межах своїх повноважень.

Службові обов'язки позивача визначені посадовою інструкцією старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Мостиська" Львівської митниці, що затверджена начальником Львівської митниці 20 квітня 2010 року (а.с.12-14). Даною інструкцією в розділі «Службові обов'язки» не передбачено здійснення контролю за головним інспектором відділу при виконанні ним його службових обов'язків на будь-якому напрямку роботи. Крім того, посада головного інспектора є вищою за статусом за посаду старшого інспектора, а тому йому не підконтрольна.

Таким чином, з огляду на викладене, на час виявлення порушення, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виконували кожен свої посадові обовязки на різних смугах руху, не залежно один від одного, при чому з огляду на п. 2.12. Технологічної схеми та Посадової інструкції , позивач не уповноважений був здійснювати контроль за діяльністю старшого по зміні ОСОБА_5

Будь-яких інших доказів щодо несумлінного ставлення позивача до своїх обовязків, відповідачі у судове засідання не надали.

Зазначені обставина повністю спростовують посилання відповідачів на порушення позивачем присяги, яке полягало в тому, що останнім не було вжито жодних заходів направлених на недопущення незаконного ввезення товарів на митну територію України, що в свою чергу являється невиконанням обовязків, передбачених його посадовою інструкцією та заподіяло матеріальних збитків державі.

Підстави припинення державної служби передбачені ст. 30 Закону України Про державну службу. Відповідно до п. 6 ч. 1 цієї статті, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої ст. 17 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну службу регулювання посадового становища державних службовців, що працюють в органах митного контролю, здійснюється відповідно до вказаного Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Крім того, згідно ч.2 ст.410 Митного кодексу України у митній службі України діє Дисциплінарний статут, який затверджений Законом України від 06.09.2005 року № 2805-ІV.

У судовому засіданні позивач наполягав на тому, що відповідачем під час його звільнення було порушено вимоги ст.31 Дисциплінарного статуту, яка передбачає проведення службового розслідування.

Представник відповідачів у свої заперечення стверджував про відсутність у відповідачів обовязку щодо проведення службового розслідування, так як такий обовязок не передбачений Законом України «Про державну службу».

Суд ставить критично до таких посилань сторін з огляду на наступне.

Так дійсно, у разі звільнення працівників із публічної служби на підставі Закону України «Про державну службу» обов'язок щодо проведення службового розслідування у працедавця відсутній, оскільки такий і не передбачений законом. Зазначене кореспондується із позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена у його Інформаційному листі № 753/11/13-10 від 26.05.2010р.

Разом з тим, вказаний Закон містить обов'язковість службового розслідування лише при відстороненні державного службовця від займаної посади та на вимогу самого службовця з метою зняття безпідставних, на думку державного службовця, звинувачень або підозри.

У судовому засіданні позивач заявив, що дізнався про своє звільнення наступного дня у телефонному режимі. Щодо наказу Львівської митниці від 23.09.2011 року № 859-к «Про оголошення наказу Державної митної служби України», то про нього позивач дізнався вже під час оскарження наказу від 22.09.11 № 2104 - к. Дані обставини також не спростовувались у судовому засіданні представником відповідачів.

Таким чином, позивач був позбавлений можливості звернутися до керівництва з вимогою про проведення службового розслідування з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Також представник відповідачів в обґрунтування своє позиції, посилався на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16 березня 2011 року, у справі К-13305 ОСОБА_9 та на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2011 року, у справі ОСОБА_10 ( а.с.72-79).

Суд ставить критично до таких посилань представника відповідача з огляду на наступне.

Як вбачається із описової та мотивувальної частини вищезазначених судових рішень, підставами для припинення державної служби вищезазначеними особами були у першому випадку результати проведеної перевірки дотримання законності оформлення транспортних засобів посадовцями Вінницької митниці, у другому випадку - акт службового розслідування. Таким чином, і у першому, і у другому випадку, щодо зазначених осіб були проведені перевірки, а факти порушення були встановлені та зафіксовані.

Проте жодного факту порушення позивачем вимог чинного законодавства або його несумлінного ставлення до своїх посадових обовязків, відповідачем не було встановлено.

Крім того, представник позивача стверджує, що на момент припинення перебування заявника на державнійслужбі, діяла Інструкція про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України, затверджена наказом Держмитслужби України від 13.08.2010 № 918 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.02.2011 за № 154/18892 (далі - Інструкція). Відповідно до п. 2.4 Інструкції, службове розслідування не проводиться, якщо факт правопорушення, причини та умови, що сприяли його вчиненню, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини у повній мірі встановлено під час службової перевірки, ревізії, інвентаризації, а посадова особа, винна у скоєнні правопорушення, не підлягатиме звільненню відповідно до Дисциплінарного статуту.

Як було встановлено у судовому засіданні та не спростовувалось представником відповідачів, факт правопорушення, причини та умови, що сприяли його вчиненню, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини щодо позивача, не були встановлені шляхом проведення жодної із перевірок.

Крім того, за твердженнями позивача, які не були спростовані представником відповідачів, представниками УСБУ у Львівській області щодо позивача не було вчинено ніяких дій , які б свідчили про встановлення факту причетності позивача до виявленого порушення.

Суд також наголошує, що відповідно до ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Таким чином ніхто не може бути притягнути до відповідальності за діяння вчинені іншою.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку що Наказ Державної митної служби від 22.09.11 № 2104 - к з 23 вересня 2011 року відносно припинення перебування ОСОБА_11 на державній службі в митних органах України відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про державну службу" та наказ Львівської митниці від 23.09.2011 року № 859-к «Про оголошення наказу Державної митної служби України»в частині що стосується звільнення позивача, є протиправними, а тому підлягають скасуванню у цій частині.

Щодо позовних вимог позивача про поновлення його на займаній посаді в митних органах України та виплати йому заробітної плати за час вимушеного прогулу, то вони також підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 235 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про поновлення ОСОБА_2 на державній службі в митних органах на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Мостиська» Львівської митниці.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на вказану норму суд прийшов до висновку про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 23.09.2011 року по день поновлення на посаді.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак, відповідач взагалі не виконано його обовязку, визначеного ч.2 статті 71 КАС України, не надано жодних заперечень та доказів, на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваних наказів.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а отже підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Однак, відповідно до частини 1 п. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року N 7-93 Про державне мито, позивачі - робітники та службовці - за позовами про стягнення заробітної плати й за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин; члени колективних сільськогосподарських підприємств, працівники фермерських господарств - за позовами до колективних сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств про оплату праці та за іншими вимогами, пов'язаними з трудовою діяльністю від сплати державного мита звільнені. Враховуючи те, що позивачі за даною категорією позовів звільнені від сплати державного мита, у суду відсутні підстави стягнення мита у відповідності до ч.1 статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 22 вересня 2011 року № 2104-к " Про припинення перебування на державній службі" в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_2 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці від 23 вересня 2011 року № 859-к " Про оголошення наказу Державної митної служби України " в частині що стосується ОСОБА_2

Зобов'язати Держану митну службу України поновити ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Мостиська" Львівської митниці.

Зобов'язати Львівську митницю нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 23.09.2011 року по день поновлення на посаді.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Мостиська" Львівської митниці - допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Жданкіна Наталія Володимирівна

Судді Альчук Максим Петрович

ОСОБА_1

08.11.2011