Справа № 22-а/0690/4228/11
Суддя: Гансецька І. А.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/4228/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.

при секретарі: Ковач Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира на постанову Овруцького районного суду від 02 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира. Просила визнати дії відповідача неправомірними та стягнути недоплачені кошти, виплата яких передбачена ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.11.2008 по 30.04.2009 року в сумі 6773,94 грн.

Постановою Овруцького районного суду від 02 жовтня 2009 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача по проведенню виплат, що встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати. Стягнуто з УПСЗН Корольовської районної ради м.Житомира на користь позивача доплату відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.11.2008 по 30.04.2009 року в сумі 6773,94 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові, застосувавши строк позовної давності. Апелянт зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" здійснюється за рахунок Державного бюджету. Згідно ст.95 Конституції України виключно Законом України «Про Державний бюджет» визначаються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої від аварії на ЧАЕС 4-ї категорії, працює на території зони гарантованого добровільного відселення.

Частиною 1 ст.39 цього Закону, в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

У період, за який заявлені вимоги про стягнення доплати до пенсії, розміри мінімальної заробітної плати постійно змінювались. Водночас, розміри допомоги і доплати були сталими і здійснювались на підставі Постанови КМ України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року № 836.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданих виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України № 836.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік від 16.05.2008 року № 279-УІ дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зупинено на 2008 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зупинення дії положень ст. 39 Закону України № 796-ХІІ, передбачене пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира по застосуванню Постанови КМ України № 836 в частині визначення позивачу розміру виплат відповідно до вимог ст. 39 Закону №796-ХІІ.

Крім зазначеного, задовольняючи вимогу про стягнення коштів, суд першої інстанції помилився у визначенні способу захисту порушеного права. Оскільки вказані грошові суми не були нараховані позивачу, а суд не наділений компетенцію виконувати функцію органу, який уповноважений нараховувати кошти, позов в цій частині слід задовольнити частково, зобовязавши відповідача нарахувати кошти та забезпечити їх виплату.

За таких обставин постанову належить частково скасувати і прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира задовольнити частково.

Скасувати постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2009 року в частині стягнення коштів.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира провести нарахування та забезпечити виплату ОСОБА_1 доплати до заробітної плати, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2008 року по 30.04.2009 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: