Справа № 826/4589/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/42146/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Калашнікової О.В.

секретар судового засідання - Яроша Д.В.,

за участю представників

позивача - не з'явився,

відповідача - Романюк В.В., Швиденко О.С..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 травня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року

у справі №826/4589/14

за позовом Державної інспекції України з контролю за цінами

до дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії

«Нафтогаз України»

про стягнення економічних та штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року Державна інспекція з контролю за цінами в Чернівецькій області звернулась до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Нафтогазмережі» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», в якому просила стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України 8269901,70 грн. економічних та штрафних санкцій.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року змінено первісного позивача Державну інспекцію з контролю за цінами в Чернівецькій області її процесуальним правонаступником - Державною інспекцією України з контролю за цінами (далі по тексту - позивач, Інспекція) та первісного відповідача Дочірнє підприємство «Нафтогазмережі» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» його процесуальним правонаступником - Дочірньою компанією «Газ Україна» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі по тексту - відповідач, ДП «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України»).

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2014 року справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з доведеності позивачем своїх вимог, оскільки рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 24 лютого 2010 року № 17, яким до ДП «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України» застосовано санкції в розмірі 8269901,70 грн. було предметом судового розгляду. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2010 року у справі №2а-1408/10/2470, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року, в задоволенні позовних вимог ДП «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України» про скасування рішення Державної інспекції України з контролю за цінами від 24 лютого 2010 року № 17 відмовлено. Враховуючи правомірність рішення Інспекції, суди попередніх інстанцій в даній справі дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача 8269901,70 грн. економічних та штрафних санкцій.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ДП «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України» звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою та, посилаючись на порушення судами норм Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України», затвердженого Указом Президента України №335/98 від 21 квітня 1998 року, постанови Кабінету Міністрів України №36 від 28 січня 2009 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», постанови Кабінету Міністрів України №1548 від 25 грудня 1996 року «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», пункту 5 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, просить вищезазначені судові рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників відповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 24 лютого 2010 року №17 до ДП «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України» застосовано санкції в розмірі 8269901,70 грн., у тому числі 2756633,90грн. - грошове зобов'язання відповідача на користь держави та 5513267,80 грн. - штраф.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2010 року у справі №2а-1408/10/2470, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року, в задоволенні позовних вимог ДП «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України» відмовлено. Предметом судового розгляду в адміністративній справі №2а-1408/10/2470 було рішенням про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 24 лютого 2010 року №17.

За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Приймаючи до уваги вказану вище норму, судова колегія Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про правомірність позиції судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог, оскільки в процесі розгляду справи №2а-1408/10/2470 була встановлена законність та обґрунтованість рішенням Інспекції про застосування до ДП «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України» економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 24 лютого 2010 року №17.

В касаційній скарзі відповідач вказує на порушення судами норм Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України», затвердженого Указом Президента України №335/98 від 21 квітня 1998 року, постанови Кабінету Міністрів України №36 від 28 січня 2009 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», постанови Кабінету Міністрів України №1548 від 25 грудня 1996 року «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)».

З цього приводу колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

Предметом судового розгляду в даній адміністративній справі є законність вимоги Інспекції про стягнення з ДП «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України» 8269901,70 грн. економічних та штрафних санкцій.

Твердження касатора про відсутність в його діях порушення у сфері державної дисципліни цін відноситься до предмету спору щодо правомірності рішення про застосування до Нафтогазу України економічних санкцій.

З огляду на викладене, посилання на порушення судами в даній справі положень названих вище нормативно-правових актів, не спростовує правомірність висновків судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог.

Також в касаційній скарзі ДП «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України» наголошує на тому, що Указом Президента України від 30 березня 2012 року №236 «Питання реалізації державної політики з контролю за цінами» (із змінами, внесеними Указом Президента України від 17 квітня 2013 року №220) затверджено Положення про Державну інспекцію України з контролю за цінами, яким Державну інспекцію України з контролю за цінами не визначено правонаступником ліквідованої Державної інспекції з контролю за цінами, що діяла в системі Мінекономіки України. На підставі наведених обставин касатор вважає, що провадження в адміністративній справі повинно бути закрите відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Натомість, згідно пункту 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 6 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», при визначенні процесуального правонаступництва судам слід виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, та враховувати, що якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то в такому випадку суду необхідно залучити до участі у справі їх правонаступників. У випадку ж відсутності правонаступників суду необхідно залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить вирішення питання про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача.

У разі зменшення обсягу компетенції суб'єкта владних повноважень, не пов'язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач судом залучається інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Виходячи з положень статей 55, 56 Конституції України у будь-якому разі в названих вище випадках спірні правовідносини допускають правонаступництво, а тому суди повинні враховувати, що відмова у відкритті або закриття провадження у такій справі з підстав ліквідації (припинення діяльності, позбавлення частини повноважень, звільнення з посади, скорочення посади) суб'єкта владних повноважень є неприпустимими.

Як визначено в пункті 3 Положення про Державну інспекцію України з контролю за цінами, затвердженого Указом Президента України від 30 березня 2012 року №236/2012 з наступними змінами та доповненнями в редакції, основними завданнями Держцінінспекції України є, зокрема, реалізація державної політики з контролю за цінами шляхом надання у випадках, передбачених законодавством, висновків щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів); здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; запобігання порушенням у сфері ціноутворення та їх усунення.

Крім того, відповідно до підпункту 8 пункту 5 названого Положення Держцінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Приймаючи до уваги Положення про Державну інспекцію України з контролю за цінами, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для закриття провадження в даній справі, оскільки на даний час повноважним органом у сфері державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, є Державна інспекція України з контролю за цінами.

На підставі вказаного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про недоведеність позивачем підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2014 року у справі №826/4589/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді