Справа № 826/12608/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 жовтня 2016 року № 826/12608/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. при секретарі судового засідання Дробчак М. В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві

третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві

про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити дії

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві та просить суд визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 13 729, 65 грн. та стягнути вказану суму збору.

В судовому засіданні 20.09.2016 судом протокольною ухвалою замінено відповідача Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва на його правонаступника - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

З матеріалів справи слідує, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що житло ним було придбано вперше, з огляду на що, кошти, сплачені як збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у розмірі 1% - 13 729, 65 грн. підлягають поверненню.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Третя особа в судове засідання 20.09.2016 не прибула, явку свого представника не забезпечила, заяв та клопотань не подавала, відношення до позову не висловила.

Приймаючи до уваги вказані вище обставини судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2015 між Публічним акціонерним товариством «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «САНТІМ» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2.

При нотаріальному посвідченні вказаного вище договору позивачем було сплачено збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у розмірі 1% - 13 729, 65 грн.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва із заявою від 23.02.2016 щодо повернення сплаченого збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна.

Листом №3803/03 від 10.03.2016 відповідач повідомив заявника, що на даний час не існує офіційного джерела, яке б підтверджувало, що житло придбавається особою вперше. Право громадянина на придбання нерухомого майна без сплати відповідного збору може бути підтверджено в судовому порядку.

Позивач вважає вказане рішення, яким останньому відмовлено у поверненні сплаченого збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна протиправним, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень сторін суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову мотивуючи це наступним.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

За змістом пункту 151 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок №1740), збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Тобто, вказаними нормами визначено, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки:

1) громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла;

2) громадяни, які придбавають житло вперше.

Пунктом 153 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Поряд з цим, п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок №787) визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Аналіз вказаного свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів:

- заяви платника;

- подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету;

- платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Так, позивач на підтвердження обставин придбання житла вперше надав суду Інформаційний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_1 від 29.09.2015.

Згідно вказаного витягу позивачу на праві приватної власності належить об'єкт житлової нерухомості, а саме квартира АДРЕСА_2, що була предметом договору купівлі - продажу від 29.09.2015.

В той же час, в матеріалах справи міститься Інформаційна довідка з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна НОМЕР_2 від 27.07.2016, з якого судом вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/3 квартири АДРЕСА_1.

На думку відповідача, зазначені обставини спростовують твердження позивача щодо придбання ним житла вперше.

Суд оцінивши вищевказані доводи вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, в матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) №1894 від 12.02.1998, яке видане Представництвом Фонду державного майна України в м. Донецьку.

Зазначеним свідоцтвом посвідчено, що квартира (приміщення квартири спільного зселення, одноквартирний будинок, яка (який) знаходить за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної часткової власності гр. ОСОБА_3 - 1/3 частки та членам його сім'ї ОСОБА_1 - 1/3 частки, ОСОБА_4 - 1/3 частки.

Квартира (приміщення в квартирі спільного заселення, будинок) приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 №2482-XII (далі - Закон №2482-XII у редакції чинній на час приватизації квартири) приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Статтею 3 Закону №2482-XII визначення, зокрема, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (ч. 3 ст. 8 Закону №2482-XII).

Зі змісту свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 12.02.1998 судом вбачається, що загальна площа квартири (кімнати, будинку) становить 41,2 кв.

Зазначене, в контексті ст. 3 Закону №2482-XII дає суду підстави дійти висновку, що приватизація квартири здійснена на безоплатній основі.

Суд, підсумовуючи вищевикладене вважає за необхідне вказати, що приватизація не є фактом придбання житла, оскільки право власності на останнє виникає не з договірних відносин, тобто шляхом укладання договору купівлі - продажу, а на підставі рішень відповідних органів приватизації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 придбано житло вперше.

Будь-яких належних доказів, які б спростували твердження позивача про придбання ним житла вперше, відповідачем не надано.

Таким чином, за підсумком наведеного, суд вважає Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва протиправно відмовило позивачу у поверненні сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 13 729, 65 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

В той же час, суд відмовляє в задоволення позовних вимог в частині стягнення сплаченого ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 13 729, 65 грн., оскільки чіткий порядок повернення останнього врегульовано Порядком №1740. За таких обставин, на думку суду, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Проте, згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом встановлено наявність протиправної відмови відповідача у поверненні ОСОБА_1 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 13 729, 65 грн., суд з метою повного захисту порушеного права вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернутися із поданням до територіального органу Державної казначейської служби України для повернення позивачу помилково сплачених 13 729, 65 грн. на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи позов в силу положень частини 2 статті 71 КАС України не спростував покликання позивача щодо наявності підстав для скасування спірного рішення.

Керуючись ст. ст. 11, 69-71,160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 13 729 (тринадцять тисяч сімсот двадцять дев'ять) грн. 65 коп.

3. Вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернутися із поданням до територіального органу Державної казначейської служби України для повернення ОСОБА_1 помилково сплачених 13 729, 65 грн. на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

4. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда