Справа № 820/4002/16
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 р. Справа № 820/4002/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

за участю секретаря судового засідання Антипенко В.А.

представників позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2016р. по справі № 820/4002/16 за позовом Громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 до Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- скасувати рішення про заборону в'їзду в Україну на 3 (три) роки громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 (MAMMADOV KHANOGLAN - лат.), ІНФОРМАЦІЯ_1, від 22 вересня 2015 року, винесене начальником Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України;

- зобов'язати Харківський прикордонний загін Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо видалення інформації про громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 (MAMMADOV KHANOGLAN - лат.), ІНФОРМАЦІЯ_1, з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» (інтегрована інформаційно-телекомунікаційна система «Гарт»).

Позовні вимоги вмотивовані тим, що оскаржуване рішення прийняте всупереч положенням чинного законодавства України, чим порушуються права, свободи та інтереси позивача і потребують судового захисту.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2016р. адміністративний позов задоволено. (а.с.48-51)

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі - відмовити. (а.с.56-58)

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача під час апеляційного розгляду підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 06.11.2015 року при спробі перетину державного кордону України в пункті контролю ст. «Куп'янськ - Вузловий» з метою продовження навчання та перевірки документів співробітниками Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України позивачу було вручено рішення від 06.11.2015 року про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства про заборону на в'їзд та про скасування візи України на підставі ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» з причин наявності в базі даних інформації про заборону в"їзду в Україну. (а.с.16)

Такою інформацією було рішення про заборону в'їзду в Україну на 3 (три) роки громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 (MAMMADOV KHANOGLAN - лат.), ІНФОРМАЦІЯ_1, від 22 вересня 2015 року, затверджене начальником Харківського прикордонного загону охорони державного кордону ОСОБА_5

Підставою для винесення такого рішення стало те, що позивач вчасно не сплатив адміністративний штраф в розмірі 510,00 грн., накладений на нього постановою від 01 вересня 2015 року за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржуване рішення про заборону в»їзду позивачеві в Україну прийнято за відсутності підстав, передбачених статтею 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з недотриманням передбаченої процедури його прийняття , визначеної інструкцією про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби рішень про заборону в»їзду в Україні іноземцям та особаи без громадянства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом установлено, що 01.09.2015 року постановою №213353 тво начальника відділу прикордонної служби «Купянськ» Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України капітана ОСОБА_6 громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.18-19)

За обставинами справи, 01.09.2015 року в пункті контролю ст. «Куп'янськ - Вузловий» під час прикордонного контролю потягу № 370 «Харків-Баку» встановлено, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4 перевищив строк перебування на території України, визначений п. 2.2 постанови Кабінету Міністрів України № 150 від 05.02.2012 року. (а.с.20-21)

Зміст постанови доведено до відома громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 зрозумілою мовою і в цей же день під розпис останньому вручено копію постанови. (а.с.19)

Відповідно до ч.2 ст.203 КУпАП недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску через державний кордон України, що тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 р. № 150 затверджено Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Положеннями п. 2.2 цієї Постанови передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.ст. 298, 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями посадовими особами і громадянами. Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення №213353 від 01.09.2015 року.

Оскільки громадянином ОСОБА_3 ОСОБА_4 постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не була оскаржена та сума штрафу станом на 06.11.2015 року не сплачена, на підставі абз.7 ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2.1, 5.1, 5.2 та 5.3 Інструкції «Про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства», затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 року за № 946 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 р. за № 1564/20302, із змінами, постановою заступника начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Харківського прикордонного загону мол.лейтенанта ОСОБА_7 від 22.09.2015 року громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ханоглану (MAMMADOV KHANOGLAN - лат.), ІНФОРМАЦІЯ_1, заборонено вїзд в Україну строком на 3 роки. (а.с.23)

Згідно ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року за №1710-VI, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну за умови: відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року за №3773-VI (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено вичерпний перелік підстав для заборони в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Так, відповідно до абз.7 ч.1 ст. 13 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну.

Згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про заборону в'їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Положеннями п.п.«ґ» п.2.1 Інструкції «Про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства», затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 року за № 946 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 р. за № 1564/20302, (далі Інструкція №946) передбачено, що рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в'їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі, якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну.

Приписами п.2.3 Інструкції №946 визначено строк заборони в'їзду на територію України - 3 роки.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення від 06.11.2015 року про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства було прийнято відповідачем з огляду на наявні та чинні (станом на 06.11.2015 року): постанову про накладення адміністративного стягнення №213353 від 01.09.2015 року та постанову від 22.09.2015 року про заборону вїзду в Україну.

Крім того, колегія суддів відмічає, що ні позивачем, ні його представниками, не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що станом на 22.09.2015 року чи на 06.11.2015 року адміністративний штраф позивачем був сплачений чи доказів того, що постанова про накладення адміністративного стягнення №213353 від 01.09.2015 року позивачем оскаржена/скасована.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи , позивачем сплачено штраф, згідно до копії квитанції про сплату 510,00 грн. від 06.07 2016 з призначенням платежу «штраф за ОСОБА_4, підстава: постанова про накладення адміністративного стягнення №213353 від 01.09.2015 року».

Таким чином, позивачем підтверджено правомірність дій тво начальника відділу прикордонної служби «Купянськ» Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України капітана ОСОБА_6 під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення №213353 від 01.09.2015 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 (MAMMADOV KHANOGLAN - лат.), ІНФОРМАЦІЯ_1.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія судіів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства , відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Колегія суддів також приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що після сплати штрафу позивачем заборону вїзду відносно нього було знято, даних щодо обмеження в базах даних Адміністрації Держприкордонної служби - відсутні.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до вимог пунктів 3 та 4 частини 1 статт1 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, вона відповідно до вимог пунктів 3 та 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови - про відмову у задоволенні позову .

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2016р. по справі № 820/4002/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 до Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21 жовтня 2016 року

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_8
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_9 ОСОБА_10