Справа № 2а-29/10/0870
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Прокопенка О.Б.,
розглянувши заяву Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - ДПІ) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у

м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС (правонаступник Запорізька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області) про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 квітня 2016 року, залишив без змін постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ДПІ подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України

(далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 24 листопада 2011 року та 24 березня 2014 року (справи

№№ К-8248/09, К/800/10188/13 відповідно).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Якщо проаналізувати вимоги заяви про перегляд у контексті зазначених у ній суджень та аргументів, а також текстів рішень суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву та наданого для порівняння ухвалу Вищого адміністративного суду України від 24 листопада 2011 року (справа № К-8248/09), змісту (характеру) правовідносин, які склалися між сторонами спору у кожній із справ, обсягу та юридичної природи фактичних обставин справ, що зумовили конкретне, відповідне правозастосування, яке автор заяви оцінює як неоднакове й таке, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, інших передумов, наведених в заяві, то в підсумку можна дійти висновку, що ця заява не містить підстав, що вказують на наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та на можливість відкриття провадження у справі.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2014 року (справа № К/800/10188/13) не можна вважати такою, що дає підстави для допуску справи до провадження та перегляду її Верховним Судом України, оскільки у ній суд касаційної інстанції не формулював правового висновку щодо правильності застосування норм матеріального права, а, встановивши неповноту та передчасність висновків судів попередніх інстанцій, скасував постановлені ними рішення та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

З наведеного випливає, що на підтвердження неоднаковості у правозастосуванні фактично не надано рішення касаційного суду з правовим висновком відмінним від правової позиції оскарженого рішення. Такі обставини унеможливлюють прийняття рішення про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 6 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС (правонаступник Запорізька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області) про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2016 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков

О.Б. Прокопенко