Справа № 802/4158/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4158/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області щодо відмови у виплаті судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Романову П.Ф. вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою; зобов'язати територіальне управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області нарахувати та виплатити судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Романову П.Ф. вихідну допомогу у зв'язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року даний позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Через неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України розгляд справи відбувся у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції при зясуванні обставин по справі, позивач з червня 1987 року працював на посаді судді Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області. З вересня 2004 року по 11 квітня 2014 року займав посади заступника голови Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області.

20 грудня 2013 року позивач звернувся до Вищої ради юстиції із заявою про відставку на підставі пункту 9 частини 5 статті 126, 131 Конституції України та статті 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

20 грудня 2013 року позивач звернувся до Верховної ради України з заявою про звільнення з посади судді Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області у відставку відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України.

Відповідно до постанови Верховної Ради України №59-VIII від 25 грудня 2014 року позивача звільнено з посади судді Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Позивач звернувся із письмовою заявою до територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області про нарахування і виплати вихідної допомоги.

Листом № 04-36/4821 від 18 грудня 2016 року територіальне управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області повідомило, що виплату вихідної допомоги у зв'язку з виходом судді у відставку не передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Визначаючись щодо позовних вимог та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право на відставку позивачем реалізовано до набрання чинності Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", тому він має право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до ч. 1 ст. 136 Закону Україну "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла на день подання позивачем заяви про відставку).

Однак з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України визначено принцип збалансованості Державного бюджету України.

Відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року №1166, який набрав законної сили з 01.04.2014 року виключено статтю 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції чинній на момент звільнення позивача).

Згідно з рішенням Конституційного ОСОБА_1 України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача, а саме 25.12.2014 року.

При цьому, рішення Конституційного ОСОБА_1 України від 03 червня 2013 року №1-2/2013, на яке посилається позивач, ухвалено раніше ніж набрав чинності Закон України від 27 березня 2014 року № 1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», а тому його висновки не розповсюджуються на положення вказаного Закону.

Беручи до уваги те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата подання позивачем заяви про відставку до Вищої ради юстиції, відтак дії відповідача є правомірними.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку, про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного суду відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5