Справа № 331/5146/16-а
Суддя: Скользнєва(Швидка) Н. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/331/140/2016
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді - Скользнєвой Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Одеської митниці Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0226/50007/16 від 17.05.2016 р. та постанови № 6818/99-99-20-04-14 від 24.06.2016 року та закриття справи про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0226/50007/16 від 17.05.2016 р. та постанови № 6818/99-99-20-04-14 від 24.06.2016 року та закриття справи про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 травня 2016 року ним була отримана постанова № 0226/50007/16 від 17.05.2016р., прийнята заступником начальника Одеської митниці ДФС у справі про порушення митних правил, якою його визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 424088,64 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови порушенням є - громадянин ОСОБА_3, будучи резидентом України, неправомірно користувався транспортним засобом «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, країна реєстрації Болгарія, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Таке твердження не відповідає дійсним обставинам, адже 25.02.2015р. співробітником фірми громадянином Молдови ОСОБА_8 водієм ООД «ЗНАЧИМ ИЗБОР» та ОСОБА_3 за довіреністю управителя ООД «ЗНАЧИМ ИЗБОР» на територію України було ввезено транспортний засіб - Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, країна реєстрації Болгарія.

У зв"язку з тим, що ОСОБА_7 не міг постійно протягом року знаходитися на території України, транспортний засіб був переданий на підставі акту приймання-передачі для подальшого виконання службових цілей ООД «ЗНАЧИМ ИЗБОР».

У лютому 2016 року ОСОБА_7, який відповідно до інформації ЄАІС ДМСУ взяв на себе зобов'язання вивезти зазначений автомобіль з території України, відмовився його вивозити.

А тому, 20 лютого 2016 року, позивач, будучи працівником зазначеної юридичної особи, виконуючи ст. 189 МК України в частині обов'язкового вивозу транспортного засобу після спливу терміну дозволеного перебування на території України, дотримуючись митних правил України керуючи автомобілем НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, країна реєстрації Болгарія, зареєстрованого за юридичною особою ООД «ЗНАЧИМ ИЗБОР», прибув до пропускного пункту «Виноградівка» м/п «Ізмаїл» Одеської митниці ДФС.

При проходженні митного контролю позивач разом з засновником зазначеної юридичної особи та власником транспортного засобу отримали протокол про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини не відповідають вимогам діючого законодавства.

Також вважає, що пропущено строк притягнення його адміністративної відповідальності, оскільки у відповідності до ст. 38 КпАП України строк накладання адміністративного стягнення складає 2 місяці, а складання протоколу про адміністративне правопорушення (20.02.2016р.) до винесення постанови (17.05.2016р.) минуло більше аніж 2 місяці.

Не погоджуючись із постановою № 0226/50007/16 від 17.05.2016р., прийнятою заступником начальника Одеської митниці ДФС, в межах 10 денного строку, відведеного на її оскарження, ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України.

Проте, головним державним інспектором відділу провадження у справах про порушення митних правил Департаменту боротьби з митними правопорушенням Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 за результатом перевірки скарги ОСОБА_3 щодо законності та обґрунтованості постанови Одеської митниці ДФС від 17.05.2016р. в справі про порушення митних правил № 0226/50007/16, прийнята постанова про залишення постанови Одеської митниці ДФС від 17.05.2016р. в справі про порушення митних правил № 0226/50007/16 без змін, а скарги ОСОБА_3 без задоволення.

Таким чином, реалізувавши всі можливі заходи щодо скасування незаконної, як на думку позивача, постанови, останній вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі Конвенції про тимчасове ввезення, ст.ст. 8, 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст.ст. 4, 189, 293, 321, 325, 458, 485, 489, 497, 494, 498, 508 МК України, ст.ст. 9, 17, 38, 247 КпАП України, просить скасувати постанову Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 0226/50007/16 від 17.05.2016р.; скасувати постанову Державної фіскальної служби України від 24.06.2016р. № 6868/5/99-99-20-04-14 та закрити справу про порушення митних правил у зв'язку із відсутністю порушень митних правил ОСОБА_3 та закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та, посилаючись на їх обґрунтованість та доведеність, просила суд задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів Одеської митниці ДФС та ДФС України - ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову ОСОБА_3 заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях Одеської митниці ДФС та ДФС України, кожного в окремості, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заперечення відповідача Одеської митниці ДФС обґрунтовані тим, що 20.02.2016р. посадовою особою Одеської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №0226/50007/16 у відношенні громадянина України ОСОБА_3 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. 20.02.2016 року о 06 годині 35 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску «Виноградівка» митного поста «Ізмаїл» Одеської митниці ДФС в напрямку виїзду з України в'їхав легковий автомобіль НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія, під керуванням громадянина України ОСОБА_3. Під час проведення перевірки автомобіля НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, країна реєстрації - Болгарія, згідно з інформацією ПІК Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби встановлено, що даний автомобіль був ввезений на митну територію України 25.02.2015 о 22 год. 00 хв. через пункт пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» митного поста «Білгород- Дністровський» Одеської митниці ДФС громадянином Молдови ОСОБА_8 в режимі «тимчасове ввезення». Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702,8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. до транспортного засобу «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, країна реєстрації Болгарія, під час переміщення на митну територію України 25.02.2015 не застосовувались заходи по сплаті митних платежів, оскільки ввезення відбувалось нерезидентом, який, згідно з ст.380 МК України має право тимчасово ввозити транспортний засіб на строк до одного року з умовним звільненням від оподаткування митними платежами. Резидент має право користування транспортним засобом іноземної реєстрації виключно за умови після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Відповідно до зазначеного, використання транспортного засобу іншою особою, ніж тою, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, я зв'язку з якими було надано такі пільги. Таким чином, громадянин ОСОБА_3, будучи резидентом України, неправомірно користувався транспортним засобом «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, країна реєстрації Болгарія, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, що вказує на наявність в його діях ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

Заперечення відповідача ДФС України обґрунтовані тим, що 06.06.2016р. до ДФС надійшла скарга Позивача на постанову Одеської митниці ДФС від 17.05.2016 у справі про порушення митних правил № 0226/50007/16. За результатом розгляду скарги позивача встановлено, що 20.02.2016р. до пункту пропуску «Виноградівка» м/п «Ізмаїл» Одеської митниці ДФС прибув автомобіль НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія, під керуванням громадянина України ОСОБА_3 У ході митного контролю встановлено, що вказаний автомобіль 25.02.2015р. ввезено громадянином Молдови Tarasenko Ion через пункт пропуску «Маяки- Удобне-Паланка» м/п «Білгород-Дністровський» Одеської митниці ДФС у митному режимі «тимчасове ввезення». У зв'язку із висновком про використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, 20.02.2016р. у відношенні ОСОБА_3 Одеською митницею ДФС складено протокол про порушення митних № 0226/50007/16 за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України. 24.06.2016р. за результатом розгляду скарги постанову Одеської митниці ДФС у справі про порушення митних правил залишено без змін, а скаргу без задоволення. Листом ДФС від 05.05.2016 № 4653/3/99-99-20-04-14 ОСОБА_3 у відповідно до частини 4 статті 530 МК України направлено копію постанови ДФС у справі про порушення митних правил. Необхідність скасування постанови позивач обґрунтовує закінченням на момент розгляду справи строків накладення стягнення за порушення митних правил, оскільки відповідно до статті 38 Кодексу України Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) такий строк складає два місяці з дня виявлення правопорушення. Також скаржник стверджує, що про факт користування автомобілем було відомо Запорізькій митниці ДФС ще у червні 2015 року під час розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову ВДАІ з обслуговування м. Запоріжжя ГУМВС України в Запорізькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 268108 від 11.06.2015 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 121 КУпАП. ОСОБА_3 вважає, що не брав на себе обов'язків зі сплати митних платежів та керував транспортним засобом комерційного призначення у службових цілях у супроводі управителя компанії ООД «Значим Избор», якій належить вказаний автомобіль. Проте, використання автомобіля, який належить юридичній особі у службових цілях на користь такої особи, не змінює статус транспортного засобу особистого користування на транспортний засіб комерційного призначення. Статтею 380 МК України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. За результатами розгляду скарги ОСОБА_3, ДФС встановлено, що Одеською митницею ДФС правильно кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, як використання товару, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги. Строки накладення стягнень за порушення митних правил встановлені статтею 467 МК України. Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Датою виявлення правопорушення слід вважати 20.02.2016, а саме прибуття автомобіля НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія, під керуванням громадянина України ОСОБА_3 до пункту пропуску «Виноградівка» м/п «Ізмаїл» Одеської митниці ДФС.

Приймаючи до уваги пояснення представників позивача та відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 20.02.2016 посадовою особою Одеської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №0226/50007/16 у відношенні громадянина України ОСОБА_3 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Із вказаного протоколу вбачається, що 20.02.2016 року о 06 годині 35 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску «Виноградівка» митного поста «Ізмаїл» Одеської митниці ДФС в напрямку виїзду з України в'їхав легковий автомобіль НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія, під керуванням громадянина України ОСОБА_3.

Під час проведення перевірки автомобіля НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, країна реєстрації - Болгарія, згідно з інформацією ПІК Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби встановлено, що даний автомобіль був ввезений на митну територію України 25.02.2015 о 22 год. 00 хв. через пункт пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» митного поста «Білгород- Дністровський» Одеської митниці ДФС громадянином Молдови ОСОБА_8 в режимі «тимчасове ввезення».

Згідно зі ст. 292 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення, зокрема, ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та підлягають реекспорту до завершення встановленого строку.

Згідно статті 380 Митного Кодексу України строк тимчасового ввезення для громадян-нерезидентів становить до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702,8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Статтями 277, 278 МК України передбачено, що об'єктом оподаткування митом є товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII Митного Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України. При цьому, датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

З огляду на викладене, умовою для отримання дозволу митниці на тимчасове ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування громадянами-резидентами є оформлення митної декларації шляхом проставляння посадовою особою відтиску особистої номерної печатки та сплата обов'язкових митних платежів. У разі невиконання цих умов, громадянин-резидент не має законних підстав, згідно з вимогами статті 380 МК України, на можливість застосування тимчасового ввезення автомобіля. Тобто, датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

З огляду на викладене, до транспортного засобу «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, країна реєстрації Болгарія, під час переміщення на митну територію України 25.02.2015 не застосовувались заходи по сплаті митних платежів, оскільки ввезення відбувалось нерезидентом, який, згідно з ст.380 МК України має право тимчасово ввозити транспортний засіб на строк до одного року з умовним звільненням від оподаткування митними платежами.

Резидент має право користування транспортним засобом іноземної реєстрації виключно за умови після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до зазначеного, використання транспортного засобу іншою особою, ніж тою, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, я зв'язку з якими було надано такі пільги.

Таким чином, громадянин ОСОБА_3, будучи резидентом України, неправомірно користувався транспортним засобом «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, країна реєстрації Болгарія, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, що вказує на наявність в його діях ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

Опитаний за обставинами справи громадянин ОСОБА_7 повідомив, що він є представником фірми «ЗНАЧИМ ИЗБОР» ООД (Болгарія, м. Софія, вул.. Цар Асен, 1). Автомобіль «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_5, який зареєстрований на дану фірму, був ввезений на митну територію України водієм фірми, громадянином Молдови ОСОБА_8, який перервав трудовий договір раніше строку в один рік, тобто до 25.02.2016 року. У зв'язку з тим, що автомобіль необхідно було вивезти, він дав згоду на перевезення його до Болгарії. ОСОБА_3 вважає, що він не є юридичною особою фірми, на яку зареєстровано автомобіль, не несе відповідальності за експлуатацію та знос автомобіля, не наносив йому жодної шкоди та не повинен нести відповідальність за майно, яке йому не належить.

До матеріалів справи приєднано копію свідоцтва про реєстрацію на даний автомобіль, згідно з яким він зареєстрований за фірмою «ЗНАЧИМ ИЗБОР» ООД (Болгарія, м. Софія, вул.. Цар Асен, 1).

Засади державної митної справи, зокрема правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним Кодексом України (ст. 7 МК України).

Як слідує із положень пункту 59 статті 4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортні засоби (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Відповідно до ч.І статті 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України, а закінчується - після закінчення їх митного оформлення за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму (стаття 321 МК України).

Згідно з вимогами ч.І ст. 255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставляння відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. (ч.5 ст. 255 Митного кодексу України)

Згідно з ч. З ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 105 Кодексу у митний режим тимчасового ввезення помішуються виключно транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 Кодексу та Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, на умовах визначених цим Додатком.

Частиною 1 ст.189 МК України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення, які використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. При цьому, тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України (ч. З статті 189 МК України).

Під час складання протоколу про порушення митних правил та розгляду даної справи, Одеській митниці ДФС не було надано відповідних документальних підстав, які б підтверджували, що даним автомобілем ОСОБА_3 користувався на умовах тимчасового ввезення в порядку, передбаченому Конвенцією про тимчасове ввезення.

Згідно з пунктом "а" статті 7 Додатку «С» Конвенції про тимчасове ввезення (далі - Конвенція), прийнятої 26.06.1990 у м. Стамбулі, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України від 24.03.2004 № 1661-IV „Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення" транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території І тимчасового ввезення.

Відповідно до пункту «B» статті 1 Додатку «С» Конвенції "комерційне використання" означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Умови здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовано Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956) та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973), до яких Україна приєдналась 01.08.2006 та 05.12.2004 відповідно.

Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева, 1956) застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду з використанням автомобілів, коли вказані в договорі місце прийняття до перевезення вантажу і місце, передбачене для здачі вантажу, знаходяться і на території двох різних країн, з яких принаймні одна являється учасником Конвенції. Статтями 4 та 5 цієї Конвенції, передбачено, що договір перевезення встановлюється накладною, другий примірник якої супроводжує вантаж.

Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів (та у відповідних випадках-їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються. Статтею 5 зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника, а також який містить вказівку, що договір перевезення підпадає під дію положень цієї Конвенції.

Крім того, питання міжнародних перевезень пасажирів і вантажів врегульовано розділом IV Закону України від 05.04.01 № 2344-ІП „Про автомобільний транспорт" (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого:

1) при виконанні міжнародних перевезень вантажів особи повинні мати: дозвіл країни; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

2) при виконанні міжнародних перевезень пасажирів особи повинні мати: дозвіл України; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); білетно-облікову документацію.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Відповідно ст. 9 до Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом при автомобільних перевезеннях може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR).

Пунктом 1 ч.І ст.335 МК України визначено перелік документів та відомостей, які перевізник (декларант, уповноважена ним особа) надають органу доходів і зборів при перевезені товарів автомобільним транспортом:

●а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність);

●б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні);

●в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

●г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів;

●ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки;

●д) найменування товарів;

●е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об'єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів;

З огляду на викладене, визнання автотранспортного засобу (у тому числі легкового) як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись:

- при платному перевезенні осіб: білетно-обліковою документацію;

- при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів: товарно-- - - транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (CMR).

При цьому громадянин, який ввозить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинен мати:

- документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи власника (користувача) транспортного засобу;

- належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу;

- документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України;

- документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення;

- документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу.

В наявних матеріалах не вбачається жодних документів, які б підтверджували використання транспортного засобу «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення товарів.

Як слідує із листа Державної митної служби України від 05.03.2013 №11.1/2- 12.2/2172-ЕП «Про тимчасове ввезення автомобільних транспортних засобів громадянами-резидентами», відповідно до ч.ч.1,2 ст. 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами помішуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст. 189 МК України та в Додатках В.1- В.9,С,Б до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених вказаними Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Згідно з пунктом «а» статті 5 Додатка С до Конвенції для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

Зазначені норми статей 105 та 189 МК України та Конвенції стосовно надання пільг в оподаткуванні митними платежами при тимчасовому ввезенні /транспортних засобів - можуть застосовуватись виключно для транспортних засобів комерційного призначення (використання).

При цьому, для статусу „транспортного засобу комерційного призначення (використання)" вирішальним є не сам факт державної реєстрації у відповідній країні на юридичну особу (а не фізичну), а саме мета використання, яка чітко зазначена в Конвенції - „ для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів".

Як слідує із положень Митного кодексу України та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення та їх митне оформлення здійснюється на загальних підставах в порядку, передбаченому главою 55 МК України „ Пропуск на оподаткування товарів, які ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України ".

Згідно з пунктом 60 частини 1 статті 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до пункту «с» статті 1 Додатка С до Конвенції «приватне використання» означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Пунктом «f» статті 1 Конвенції термін «особа» означає як фізичну, так і юридичну особу, якщо інше не передбачене контекстом.

Як слідує із матеріалів справи про порушення митних правил, зазначений транспортний засіб було ввезено на митну територію України по «зеленому коридору».

Відповідно до статті 366 МК України діє двоканальна система митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, тобто спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору („ зелений коридор "), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал („ зелений коридор " або „ червоний коридор ") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання „ зеленого коридору " вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Враховуючи положення статті 366 МК України транспортні засоби комерційного призначення повинні переміщуватися по каналу, позначеному символами червоного кольору («червоний коридор»).

Для реєстрації та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України в пункті пропуску з використанням смуг руху «червоний коридор» використовується складова частина автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» - функціональний модуль «Диспетчер зони митного контролю».

Результати митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів фіксуються у функціональному модулі «Електронний журнал вантажного пункту пропуску», до якого, зокрема, вноситься інформація по VIN - коду транспортного засобу, призначення транспортного засобу та режим його переміщення.

Таким чином, вищезазначений транспортний засіб не використовувався для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення товарів, був ввезений на митну територію України по „ зеленому коридору " як транспортний засіб особистого користування, тобто не мав статусу транспортного засобу комерційного призначення (використання), у зв'язку з чим були застосовані норми ст. 380 МК України.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з розрахунком платежів від 20.02.2016р. у разі ввезення зазначеного транспортного засобу «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, на митну територію України громадянином-резидентом у режимі імпорту підлягають сплаті митні платежі у розмірі 141 362,88 грн.

Таким чином, громадянин ОСОБА_3, будучи резидентом України, неправомірно користувався транспортним засобом «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, країна реєстрації Болгарія, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги., чим неправомірно ухилився від сплати обов'язкових митних платежів у розмірі 141 362,88 грн.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин, в діях громадянина ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, а тому суд приходить до висновку, що Одеською митницею ДФС його було на законних підставах притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В позові ОСОБА_3 зазначає, що протокол про порушення митних правил був складений у відношенні нього без залучення понятих, свідків, експерта при цьому йому не були роз'яснені його права та обов'язки.

Проте, виходячи з вимог ст. 484 МК України протокол про порушення митних правил підписується посадовою особою, яка його склала, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, а за наявності свідків - і свідками.

Матеріалами справи встановлено, що на першій сторінці зазначеного протоколу про порушення митних правил ОСОБА_3 власноручно зробив підпис про те, що права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, статтями 494 ч. 4 і 498 Митного кодексу України йому роз'ясненні.

Крім того, як зазначено в позові, ОСОБА_3 вважає, що особою, відповідальною за дотримання режиму «тимчасового ввезення» є не він, а особа, яка ввозила даний автомобіль та якій надано пільги зі сплати митних платежів, а саме, громадянин Молдови ОСОБА_8, який ввіз на митну територію України автомобіль .

Однак, дане твердження суперечить обставинам справи, оскільки автомобіль НОМЕР_1, країна реєстрації Болгарія, був ввезений на митну територію України громадянином Молдови ОСОБА_8 в режимі «тимчасове ввезення».

Враховуючи положення ст. 380 МК України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу.

Таким чином, громадянином ОСОБА_8 було ввезено автомобіль в режимі «тимчасове ввезення» із звільненням від сплати митних платежів, однак в подальшому ОСОБА_3 неправомірно користувався транспортним засобом «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, стосовно якого було надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тобто саме громадянин ОСОБА_3 вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від митних платежів, оскільки тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Враховуючи викладене, транспортний засіб «Nissan Aimera», д/н НОМЕР_1, не здійснював комерційні перевезення осіб та товарів, тому він відноситься до категорії транспортного засобу особистого користування та громадянин ОСОБА_3 неправомірно, без дозволу органу доходів і зборів користувався зазначеним автомобілем, тимчасово ввезеним на митну територію України, який знаходиться під митним контролем та митне оформлення якого не завершено.

Щодо строків накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.І ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.. 522 Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст..ст. 469, 477-481, 485 Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих порушень.

Датою виявлення правопорушення слід вважати 20.02.2016р., а саме прибуття автомобіля НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія, під керуванням громадянина України ОСОБА_3 до пункту пропуску «Виноградівка» м/п «Ізмаїл» Одеської митниці ДФС.

Крім цього встановлено, що постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2015, винесена у справі № 335/6428/15-а за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову ВДАІ з обслуговування м. Запоріжжя ГУМВС України в Запорізькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 268108 від 11.06.2015 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, не містить даних, які дають змогу зробити достатній висновок про виявлення Запорізькою митницею ДФС правопорушення, передбаченого ст.. 485 МК України, у червні 2015 року.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ст. ст. 222, 289, 292, 293 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Одеської митниці Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0226/50007/16 від 17.05.2016 р. та постанови № 6818/99-99-20-04-14 від 24.06.2016 року та закриття справи про порушення митних правил, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

20.10.2016 .