Справа № 2а/0270/3589/11
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 р. Справа № 2а/0270/3589/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича,

при секретарі судового засідання: Колос Мирославі Сергіївні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1 - представник на підставі довіреності;

відповідача : ОСОБА_2 - представник на підставі довіреності;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля"

до: Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції

про: визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (далі ТОВ «ПК «Зоря Поділля») до Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції (далі Гайсинська МДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами планової виїзної перевірки ТОВ «ПК «Зоря Поділля» з питань дотримання вимог податкового законодавства було виявлено порушення Товариством вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

На підставі виявлених порушень Гайсинською МДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 06 червня 2011 року, яким Товариству за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності нараховано суму грошового зобовязання в розмірі 82870,44 гривень.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки, а відповідно, і з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним та просить скасувати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, навпаки, вважає, що податковий орган діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Гайсинською міжрайонною державною податковою інспекцією проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ПК «Зоря Поділля» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року, іншого законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року, валютного законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.03.2011 року.

За результатами перевірки складено акт №525/2300/34009446 від 25 травня 2011 року (а.с.55-81). У вказаному акті, зокрема у розділі 3.6. «Дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій» йдеться про виявлені порушення Товариством термінів митного оформлення товару згідно умов договору із нерезидентом фірмою «Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG» (ФРН). Так, граничним терміном надходження імпортного товару по контракту було 06 лютого 2011 року. Проте, на думку податкового органу, Товариством з порушенням строків завершено процедуру митного оформлення 29 березня 2011 року, що підтверджується вантажно-митними деклараціями, які містять відтиски штампу Вінницької митниці «Під митним контролем». Відтак, Товариству нараховано пеню в розмірі 0,3 відсотка за кожний день прострочення, тобто за період з 07 лютого по 29 березня 2011 року.

На підставі виявленого порушення Товариству нараховано суму грошового зобовязання в розмірі 82870,44 гривень, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням № від 06 червня 2011 року (а.с.6).

Товариство, не погоджуючись із висновками, викладеними у акті перевірки, звернулось до суду щодо скасування рішення податкового органу.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд зважає на таке.

06 липня 2010 року між ТОВ «ПК «Зоря Поділля» (Покупець) та Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG (Продавець) було укладено письмовий контракт №519811 (а.с.13-24), предметом якого визначено, що Продавець продає, а Покупець купує запасні частини до центрифуг згідно із переліку, наведеному у контракті; всього на загальну суму 50009 євро.

Пунктом 1.2 цього контракту визначено, що транспортування запасних деталей здійснює Продавець.

Строки поставки, зазначених у контракті запасних частин, обумовлені у пункті 3 контракту, згідно із яким поставка має відбутися не пізніше 14 днів з дати отримання платежу Продавцем.

Так, судом встановлено, що на виконання умов даного контракту позивачем 10 серпня 2011 року перераховано на рахунок контрагента валюту в сумі 50009 євро, що підтверджується платіжним дорученням №13 та не заперечується представником позивача.

В свою чергу, іноземним контрагентом поставлено на митну територію України товар, обумовлений у контракті, 14 грудня 2010 року, що підтверджується відтиском штампу Ягодинської митниці «Під митним контролем». Вказана обставина не заперечується відповідачем.

При цьому, граничним терміном надходження товару, обумовленого контрактом, є 06 лютого 2011 року, що також не спростовується відповідачем.

З огляду на викладене, спірним в даному випадку є визначення моменту здійснення імпортної операції з метою встановлення вчасності виконання поставки за умовами контракту.

Так, на переконання податкового органу, моментом імпорту слід вважати дату завершення оформлення вантажно-митних декларацій. Відтак, податкова інспекція вважає дату імпорту саме 29 березня 2011 року, про що свідчить відтиск штампу Вінницької митниці на вантажно-митних деклараціях.

Натомість, Товариство вважає таку позицію необгрнтованою та посилається на визначення моменту здійснення імпорту, що наведене у Законі України «Про зовнішньоекономічну діяльність». З урахуванням наведеного, на переконання позивача, датою імпорту в даному випадку слід вважати 14 грудня 2010 року, тобто коли товар було поставлено на Ягодинську митницю.

Проаналізувавши положення нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, суд зважає на таке.

Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зокрема статтею 2 передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

За порушення резидентами строків, передбачених, в тому числі статтею 2 цього Закону, настає відповідальність у вигляді стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. При цьому загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару). Вказане передбачено статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Таким чином, з викладеного випливає, що стягнення пені може застосовуватися лише у разі перевищення резидентом строків імпортної операції понад 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що положеннями статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що під імпортом (імпортом товарів) розуміється купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими субєктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних субєктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Цією ж статтею визначено, що момент здійснення експорту (імпорту) це момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

У разі ввезення на митну територію України товарів і транспортних засобів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України (частина 2 статті 43 Митного кодексу України).

Таким чином, з огляду на умови, визначені у контракті, а також враховуючи те, що обумовлений у контракті товар було поставлено на Ягодинську митницю та з 14 грудня 2010 року зберігався під митним контролем, тому суд прийшов до висновку, що обґрунтування податкового органу, наведене у акті перевірки, не відповідає вимогам чинного законодавства не може бути взято до уваги, адже поставка в рамках імпортної операції здійснена в межах терміну, встановленого статтею 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Відтак, висновки центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики в даному випадку не потрібні.

Під час аналізу та дослідження обставин у справі суд виходив із того, що положеннями частини 1 статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час, згідно із частиною 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, більше того, обставини, що були підставою для його прийняття спростовані матеріалами справи. З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Окрім того, з урахуванням положень частини 1 статті 94 КАС України на користь позивача підлягає стягненню 828,70 гривень судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову до суду згідно квитанції №QS10749693 від 27 липня 2011 року.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції № НОМЕР_1 від 06 червня 2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" 828,70 гривень сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович

01.09.2011