Справа № 465/1776/16-а
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.10.2016 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартяновій С.М.

при секретарі Снігур А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Львові лейтенанта поліції Пилипець Андрія Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Львові лейтенанта поліції Пилипець Андрія Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивує тим, що дії Інспектора - лейтенанта поліції Пилипця А.І. є незаконними та такими, що не відповідають вимогам КУпАП. Вказує, що правил дорожнього руху не порушував, а постанова ПС2 № 866604 винесена з грубими порушеннями КУпАП та Конституції України, винесена постанова підлягає скасуванню внаслідок відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Посилаючись на викладене, просить суд скасувати постанову ПС2 № 866604 від 06 березня 2016 року.

В судове засідання позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідач УПП у м.Львові Департаменту патрульної поліції у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з'явився. Інспектор роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Львові лейтенант поліції Пилипець Андрій Ігорович у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, не з'явився.

Згідно ст.128 КАС України суд вважає, що справу слід слухати відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2016 року інспектором Патрульної поліції роти №3, батальйону №1 УПП у м.Львові лейтенантом поліції Пилипець А.І. було винесено постанову ПС2 №866604 від 06.03.2016 року по справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із постанови, що ОСОБА_1 06.03.2016 року о 17:55 год. в м.Львові, вул.Пасічна, 48 керуючи автомобілем MERCEDES - BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив рух по тротуару, чим порушив п.15.10 правил дорожнього руху.

Під час винесення постанови не дотримано вимог статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відтак, процедура накладення стягнення на позивача передбачала дотримання вимог ст. 254 КУпАП, а саме обов'язкове складання протоколу, заслуховування та відображення у такому документі пояснень правопорушника, свідків тощо, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що правопорушення було зафіксовано в автоматичному режимі. За таких умов оскаржувана постанова винесена передчасно на підставі формальної оцінки отриманої інформації про правопорушення.

Згідно п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

А згідно п. 15.9 «а» Правил дорожнього руху України стоянка заборонена у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно змісту ч.1 ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 він заперечує 06.12.2015 року факт порушення ним правил дорожнього руху, так як він 06 березня 2016 року близько 17 год. 45 хв. біля мінімаркету «Експрес», що за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 42, керуючи автомобілем MERCEDES - BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1, для висадки пасажирів здійснив зупинку на прилеглій до вищезазначеного мінімаркету території, не порушуючи при цьому пп. в) п. 15.10. ПДР, а саме: його автомобіль був поставлений на краю тротуару та для руху пішоходів залишається більше 2-х метрів. Такий виїзд на тротуар не можна трактувати як їзду по тротуарі. Після нетривалої зупинки, з'їхавши з тротуару, я продовжив рух по вул. Пасічній, де в подальшому його було зупинено інспектором - лейтенантом поліції Пилипцем А.І., та звинувачено в порушенні правил зупинки та стоянки і згодом винесено постанову про адміністративне правопорушення з наступним змістом, за їзду по тротуарах, чого не було, а тому суд дає віру тому, що ОСОБА_1 в даному випадку не порушував вимог Правил дорожнього руху.

Окрім цього, у постанові не вказано, повний опис обставин, установлених при розгляді справи; нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення «Правила дорожнього руху»; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, посилання на стаття 283КУпАП, тощо.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 62 Конституції України встановлює призумцію невинуватості, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи із ст. 9 КпАП України у діях ОСОБА_1 в даному випадку відсутнє адміністративне правопорушення (поступок), оскільки в його діях не була протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено ч.1 ст.122КУпАП.

З вищевказаного, суд вважає, що відповідач доказів правомірності винесення постанови не надав, вимоги позивача щодо визнання дії протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є правомірними і такі підлягають до задоволення, оскільки не вбачається в діях позивача порушення правил дорожнього руху України.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, ст.ст.7, 9, 258,280,287-289,293,294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити.

Визнати дії інспектора Патрульної поліції роти №3 батальйону №1 УПС у м.Львові лейтенанта поліції Пилипець Андрія Ігоровича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними.

Постанову ПС2 №866604 від 06.03.2016 року по справі про адміністративне правопорушення від 06.03.2016 року щодо про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122КУпАП скасувати.

Постанова суду, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року №3-рп/2015, може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя: Мартьянова С.М.