Справа № 821/1050/16
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/1050/16

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

27 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому просила зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничної суми відшкодування до 200000 грн, за договором банківського вкладу "Живи сонячно" №170D-652731 від 26.01.2016 року; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача на підставі додаткової інформації наданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенком Ігорем Івановичем до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2016 року позивачу відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до Херсонського окружного адміністративного суду, для вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України у зв'язку із відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі про слухання справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов повинен розглядатись за правилами господарського судочинства.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Головною ознакою публічно-правових спорів є участь у них хоча б однією

із сторін суб'єкта владних повноважень. Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюється Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI, яким також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (ч.1 ст.1 Закону).

Частиною 1 ст.3 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону № 4452-VI Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Повноваження Фонду визначені ст.38 Закону № 4452-VI. Частина 10 цієї ж статті передбачає, що усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Виходячи з предмету спірних правовідносин, судова колегія вказує на наявність у відповідача ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України. При цьому предметом спору є вимоги про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчинити певні дії.

Позивач не звертається до банку та не заявляє будь-яких вимог щодо банкрутства банку, який у таких спорах є стороною.

У зазначених правовідносинах спір виник між фізичною особою та Фондом (юридичною особою публічного права, яка виконує делеговані повноваження), між цими сторонами не існують ніяких договірних або інших господарських правовідносин, а тому за своєї суттю він є публічно-правовим, а не господарським, як зазначив суд першої інстанції.

Відтак, спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Суд першої інстанції, приходячи до протилежного висновку, керувався висновком Верховного Суду України, викладеного у постановах від 15 червня 2016 року по справі № 21-286а16 та у справі від 16 лютого 2016 року №21-4846а15, який зводиться до того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Судова колегія, керуючись ч.1 ст.244-2 КАС України, вважає за можливе відступити від зазначеної позиції Верховного Суду України у цій справі з мотивів, викладених вище, та додатково зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування.

Пункт 10 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені права позивача підлягають захисту в порядку, передбаченому ст.54 Закону № 4452-VI з урахуванням обов'язкового дотримання норм чинного законодавства. Згідно із цими нормами рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду, що кореспондується з вимогами частини другої статті 55 Конституцій України.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскарження рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або його уповноваженої особи є окремим способом захисту права, пов'язаним з їх діяльністю, як суб'єктів владних повноважень, що здійснюють владні функції. Особа, яка реалізує своє суб'єктивне право через оскарження відповідного рішення, прийнятого суб'єктом владних управлінських функцій, вступає з ним в публічно-правові відносини і має право на захист свого права в адміністративному суді.

Враховуючи помилковість позиції суду першої інстанції щодо відсутності у переданому на вирішення суду спору ознак справи адміністративної юрисдикції, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому судова колегія враховує, що Верховний Суд України у постанові від 20 вересня 2016 року (справа №21-2288а16) у спорі між ТОВ "Іпотека Кредит" та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Омега банк" про визнання протиправними дій щодо прийняття рішення про визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав та скасування такого рішення не знайшов правових підстав для закриття провадження у справі та скасування судових рішень адміністративних судів, які розглянули справу по суті спору, що дає підстав для висновку про неоднозначність правової позиції Верховного Суду України у справах за позовами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись ст.ст. 195,197,199,204,205,206,211 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задовольнити.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2016 року - про відмову у відкритті провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, в самостійному порядку оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян