Справа № 807/646/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Справа № 876/5382/16

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.,

за участю секретаря Бедрій Х. П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року по справі № 807/646/16 за позовом ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13 травня 2016 року звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про зобов`язання Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Західного центру радіотехнічного спостереження нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду за 20 років безперервної військової служби у Збройних Силах України в розмірі 2256,00 грн. та одноразову грошову винагороду за 25 років безперервної військової служби у Збройних Силах України в розмірі 4374,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він проходить військову службу за контрактом у відповідача на посаді начальника сектору планування (заступник начальника відділу організаційно-планового). Станом на 1 серпня 2010 року строк безперервної військової служби позивача складає 20 календарних років, а станом на 1 серпня 2015 року - 25 календарних років. Відтак, 6 квітня 2016 року останнім було подано рапорт до відповідача з проханням про виплату йому грошової винагороди за 20 років безперервної військової служби та за 25 років безперервної військової служби. Однак, як наголошував позивач, відповідачем протиправно було відмовлено йому у виплаті грошової винагороди за 20 років безперервної військової служби у розмірі 2256 грн та за 25 років безперервної військової служби у розмірі 4374 грн. Так, відповідач є державною бюджетною установою, а військовослужбовці відряджені до Національного космічного агентства України (в 2011 року перейменованого на Державне космічне агентство України) із залишенням на військовій службі.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задоволити.

У апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивач не перебував у відрядженні у розумінні Інструкції №260 на момент звернення про виплату йому одноразової грошової винагороди за безперервну службу. Крім того зазначає, що після звільнення його з посади в державній установі, позивач не повертається у військову частину а направляється в розпорядження Міністерства оборони України. Вказує, що до спірних правовідносин Інструкція №260 не застосовується, натомість слід застосовувати постанову КМУ №1294.

Сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності без здійснення звукозапису.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач перебуває на військовій службі за контрактом у відповідача на посаді начальника сектору планування (заступник начальника відділу організаційно-планового), що підтверджується Контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Так, безперервний строк військової служби позивача станом на 1 серпня 2010 року складає 20 календарних років, а станом на 1 серпня 2015 року - 25 календарних років, що підтверджується Витягом із послужного списку.

Відповідно до Довідки від 21 грудня 2015 року №73 позивача відряджено до Державного космічного агентства України для виконання програм оборонного (подвійного) призначення із залишенням на військовій службі наказом Міністерства оборони України від 15 квітня 2010 року №320.

23 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача з рапортом про виплату йому грошової допомоги за 20 років безперервної військової служби та грошової допомоги за 25 років безперервної військової служби.

Однак, листом від 3 грудня 2015 року №723/8 відповідач відмовив позивачеві у виплаті грошової допомоги за 20 років безперервної військової служби та грошової допомоги за 25 років безперервної військової служби, оскільки дія Постанови №1294, в частині права на отримання одноразової винагороди за тривалість безперервної військової служби на військовослужбовців, відряджених до державних установ не поширюється.

Відповідно до частини дев`ятої статті 6 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час вчинення спірних відносин, далі - Закон № 2232-XII) військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, установ, організацій, а також Державного підприємства обслуговування повітряного руху України для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями в цих державних органах, установах, організаціях, а також Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України, затверджується Президентом України.

В свою чергу, згідно приписів частини 7 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2011-ХІІ) за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 9 1 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями у цих державних органах, підприємствах, установах, організаціях, затверджується Президентом України.

Також, пунктами 153, 155 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 встановлено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) за їх згодою можуть бути відряджені в інтересах оборони держави та її безпеки до державних органів, установ і організацій із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з дальшим призначенням на посади відповідно до Переліку посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями в державних органах, установах і організаціях, який затверджується Президентом України.

За відрядженими до державних органів, установ і організацій військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Водночас, за правилами абзаців 1, 5 ,6 постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ, організацій» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі постанова № 104) військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально -виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.

Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально -виконавчої служби.

За змістом положень постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - постанова КМУ № 1294) спірна грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців у якості одноразового додаткового виду грошового забезпечення.

Пунктом 2 постанови КМУ № 1294 установлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

На виконання зазначеного пункту постанови КМУ № 1294 видано наказ Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року № 638/15329, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція).

Абзацами 3, 4 пункту 32.1 Інструкції встановлено, що винагорода за тривалість безперервної військової служби виплачується за місцем штатної служби за наказом командира військової частини, а командирам військових частин (начальникам) - за наказами вищих командирів (начальників).

У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач згідно наказу Міністерства оборони України від 15 квітня 2010 року був відряджений з 15 квітня 2007 року у розпорядження Генерального директора Національного космічного агентства України (яке на підставі Указу Президента України від 9 грудня 2010 року №1085/2010 року перейменовано в Державне космічне агентство України). На день звернення з позовною заявою позивач з відрядження не повернувся, що підтверджується Витягом із послужного списку.

Таким чином, на день виникнення у позивача права на винагороду за 20 років безперервної військової служби та за 25 років безперервної військової служби останній перебував у відрядженні.

З аналізу абзацу 3 пункту 38.2 Інструкції №260 вбачається, що можливість реалізувати військовослужбовцями свого права на отримання винагороди за безперервну військову службу безпосередньо пов`язується з моментом повернення до військової частини. Відтак, у відповідності до вимог абзацу 3 пункту 38.2 Інструкції №260 винагорода за безперервну військову службу підлягає виплаті позивачеві після повернення до військової частини.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції у зв`язку з невірним трактуванням норм матеріального права та поверховим дослідженням доказів по справі.

Так, судом першої інстанції не взято до уваги положення постанови КМУ № 1294, наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 та постанови Кабінету Міністрів України № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ, організацій», відповідно до яких за відрядженими до державних органів, установ і організацій військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відтак за позивачем збережено право на одноразову грошову винагороду за 20 років та за 25 років безперервної військової служби у Збройних Силах України, без зазначення умов щодо неперебування останнього у відрядженні на момент подання заяви про таку винагороду.

Такої ж позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі по справі № К/800/56832/13 від 27 жовтня 2015 року.

Враховуючи положення частини 1 статті 71 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року по справі № 807/646/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за 20 років безперервної військової служби у Збройних Силах України в розмірі 1,5 посадових оклади та 1,5 оклади за військовим званням, а також одноразову грошову винагороду за 25 років безперервної військової служби у Збройних Силах України в розмірі 2 посадових оклади та 2 оклади за військовим званням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2016 року