Справа № 452/1442/16-а
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року № 452/1442/16-а

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Потабенко В.А.

за участю секретаря судового засідання Богаченка В.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Паїк М.В., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Самбірська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, відповідач), з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 42-0 від 18.05.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи;

- поновити ОСОБА_1 на роботі в Старосамбірському відділенні Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області;

- стягнути з Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області в користь позивача заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом начальника Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 18.05.2016 року № 42-о його було незаконно звільнено із посади головного державного інспектора Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області у зв'язку із скороченням штату. Незаконність звільнення, на думку позивача, полягає в тому, що при прийнятті рішення про звільнення позивача через скорочення чисельності штату, начальником Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області не було враховувало переважне право позивача на залишення на роботі, а саме: висока кваліфікація, тривалий безперервний стаж роботи. Крім того, позивач навчається у вищому навчальному закладі без відриву від виробництва. В зв'язку з наведеним, позивач для відновлення свого порушеного права звернувся з даним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Свою позицію виклала у письмових запереченнях на адміністративний позов від 01.08.2016 року, суть яких полягає в наступному. Самбірською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області проведено процедуру скорочення (зменшення) штатної чисельності працівників. Штатним розписом на 2015 рік, із внесеними змінами, затверджено штат в кількості 114 штатних одиниць, а штатним розписом на 2016 рік (від 02.02.2016 року) затверджено штат в кількості 86 штатних одиниць. Таким чином, штатна чисельність Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області зменшена на 28 штатних одиниць в зв'язку з проведенням реорганізації. Крім того, структура Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, затверджена наказом Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 29.01.2016 року № 27, є іншою, ніж структура Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, затверджена наказом Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 10.12.2014 року № 10, із внесеними змінами. В свою чергу, згідно штатного розпису на 2015 рік, із внесеними змінами було передбачено 7 штатних одиниць Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, в тому числі і 4 посади головного державного інспектора та 3 посади головного державного ревізора - інспектора Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, водночас, в штатному розписі на 2016 рік в Старосамбірському відділенні Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області передбачено 5 штатних одиниць, зокрема, 3 посади головного державного інспектора та 2 посади головного державного ревізора - інспектора Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, що свідчить про зменшення чисельності працівників на 2 штатні одиниці. Також представник відповідача наголосила, що позивача про наступне вивільнення із займаної посади було попереджено завчасно, а саме 22.02.2016 року. Наявності у ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі відповідачем встановлено не було, інші посади запропоновані не були в зв'язку з їх відсутністю. Підсумовуючи наведене, представник зазначила, що звільнення позивача проведено у відповідності до вимог чинного трудового законодавства, відтак, жодних підстав для задоволення позовних вимог немає. Тому, представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.03.2007 року працював в державній податковій службі Старосамбірського району, а згодом у Старосамбірському відділенні Самбірській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

В процесі реорганізації, наказом начальника Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за № 42-о від 18.05.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади головного державного інспектора Старосамбірського відділення Самбірській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області у зв'язку із скороченням штатної чисельності, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись зі своїм звільненням, позивач звернувся до суду.

Суд, при вирішенні даного спору, виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - з КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Вказана вище норма передбачає два вихідних критерії, виходячи з яких роботодавець приймає рішення про те, який з працівників має переважне право на залишення на роботі: кваліфікація та продуктивність праці.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду трудових спорів" (з наступними змінами та доповненнями), при розгляді трудових спорів, пов'язаних із звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

В усіх випадках звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, на підставі наказів ДФС України № 996 від 25.12.2015 року "Про затвердження чисельності працівників податкових органів ДФС", № 17 від "Про введення в дію Структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови", наказами Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області № 27 від 29.01.2016 року "Про введення в дію структури Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області та затвердження переліку індексів структурних підрозділів" та № 31 від 02.02.2016 року "Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області" було введено в дію новий штатний розпис на 2016 рік.

Так, про скорочення штатів в зв'язку з змінами в організації виробництва і праві свідчить той факт, що штатним розписом на 2015 рік, із внесеними змінами, затверджено штат в кількості 114 штатних одиниць, а штатним розписом на 2016 рік (від 02.02.2016 року) затверджено штат в кількості 86 штатних одиниць. Таким чином, штатна чисельність Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області зменшена на 28 штатних одиниць в зв'язку з проведенням реорганізації. Крім того, структура Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, затверджена наказом Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 29.01.2016 року № 27, є іншою, ніж структура Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, затверджена наказом Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 10.12.2014 року № 10, із внесеними змінами.

В свою чергу, згідно штатного розпису на 2015 рік, із внесеними змінами було передбачено 7 штатних одиниць Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, в тому числі і 4 посади головного державного інспектора та 3 посади головного державного ревізора - інспектора Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, водночас, в штатному розписі на 2016 рік в Старосамбірському відділенні Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області передбачено 5 штатних одиниць, зокрема, 3 посади головного державного інспектора та 2 посади головного державного ревізора - інспектора Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, що свідчить про зменшення чисельності працівників на 2 штатні одиниці.

Після введення нового штатного розпису в дію, відповідачем проведено підготовку процедури скорочення (зменшення) чисельності працівників.

Згідно матеріалів справи, позивача було попереджено про наступне вивільнення 22.02.2016 року, тобто завчасно, у строк, встановлений ч. 1 ст. 492 КЗпП України.

Також Самбірською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області було створено комісію з вивчення переважного права на залишенні на роботі серед працівників, посади яких підлягають скороченню, якою проаналізовано переваги залишення на роботі відповідно до ст. 42 КЗпП України та враховано продуктивність праці працівників, про що складено протокол від 01.02.2016 року.

Як вбачається з долученого до справи протоколу від 01.02.2016 року, комісією було розглянуто питання про переважне право на залишення на роботі працівників Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, в тому числі ОСОБА_1

Так, комісією було надано оцінку тому факту, що ОСОБА_1 має загальний стаж роботи та стаж роботи у органах державної служби найменший з усіх інших головних державних інспекторів.

Також, згідно витягу з протоколу від 01.02.2016 року та порівняльної таблиці з інформацією про працівників Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області станом на 02.02.2016 року позивач не одружений та немає на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб в порівнянні з іншими працівниками відділення.

Враховуючи наведені обставини, відповідачем не було виявлено у позивача переважного права на залишення на роботі, тому його було звільнено у зв'язку із скороченням штатної чисельності на підставі п. 1ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Судом не береться до ваги копія довідки Львівської філії приватного вищого навчального закладу Європейський університет № 1/08-047/16 від 17.02.2016 року про те, що позивач у 2016 році вступив до Європейського університету і в даний час навчається на першому курсі за освітнім рівнем магістр факультету економіки та менеджменту, оскільки як зазначено у поясненні відповідача від 17.08.2016 року та підтверджується матеріалами справи, станом на день звільнення позивач не повідомляв і не подавав до Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області підтверджуючих документів про його навчання у Львівській філії Приватного вищого навчального закладу "Європейський університет".

Щодо обов'язку власника або уповноваженого ним органу одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу в Самбірській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, то, як вбачається з матеріалів справи, станом на момент звільнення позивача вакантною була лише посада начальника Старосамбірського відділення Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Слід також зазначити, що позивач обов'язків інших працівників не виконував.

Підсумовуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем при звільненні позивача із займаної посади було в повному обсязі дотримано процедуру звільнення, яка передбачена КЗпП України у випадку скорочення штатної чисельності працівників в зв'язку з змінами в організації виробництва і праці.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення ст. 19 Конституції України та ст. 2 КАС України відповідачем при винесені оскарженого наказу було виконано в повному обсязі, відтак, на переконання суду, звільнення позивача було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Стаття 9 КАС України, передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність обов'язку суб'єкта владних повноважень довести правомірність прийнятого ним рішення не звільняє позивача від обов'язку подати суду всі докази на підтвердження своїх позовних вимог, чого позивачем зроблено не було.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що жодних порушень при винесенні оскаржуваного наказу № 42-0 від 18.05.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи відповідачем не вчинено, а тому відсутні підстави для поновлення позивача на попередньо займаній посаді.

В свою чергу, відмова у задоволенні вимог про визнання протиправним наказу про звільнення № 42-о від 18.05.2016 року та про поновлення на роботі закономірно тягне за собою відмову і у вимозі про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв'язку з їх безпідставністю.

Відповідно до правил ст. 94 КАС України та Закону України "Про судовий збір", судовий збір у даній справі не сплачується.

Керуючись ст. ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 24.10.2016 року.

Суддя Потабенко В.А.