Справа № 804/5443/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2016 р. Справа № 804/5443/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, -
25.08.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_5 з позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
1) визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за зверненням ОСОБА_5 від 03 червня 2016 року щодо непроведення у встановленому законодавством України порядку та у визначений спосіб позапланової перевірки дотримання приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ним правил нотаріального діловодства при заведенні (реєстрації) спадкової справи №16/2014 за заявою ОСОБА_7 про прийняття спадщини від 06 травня 2014 року;
2) зобовязати Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області провести за зверненням ОСОБА_5 від 03 червня 2016 року у встановленому законодавством України порядку та у визначений спосіб позапланову перевірку дотримання приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ним правил нотаріального діловодства при заведенні (реєстрації) спадкової справи №16/2014 за заявою ОСОБА_7 про прийняття спадщини від 06 травня 2014 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_5 зазначив, що в порушення вимог чинного законодавства України відповідач не надав жодної відповіді на подану ним скаргу (звернення), не провів перевірку у встановлений законом спосіб. На думку позивача, приватним нотаріусом ОСОБА_6, чию діяльність і вимагалось перевірити, при прийнятті, розгляді заяви про прийняття спадщини, заведенні спадкової справи були порушені норми закону та до порушника не застосована передбачена законодавством України відповідальність. Тому, він оскаржує у судовому порядку бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо не проведення у встановленому законом порядку та у визначений спосіб позапланової перевірки дотримання приватним нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ним правил нотаріального діловодства при заведенні спадкової справи.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснив обставини справи таким чином як про це зазначено вище.
Представник відповідача заперечувала проти задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідь на скаргу (звернення) ОСОБА_5 вже була ним фактично надана, перевірка проведена та у діях приватного нотаріуса не було знайдено будь-яких порушень. На підтвердження цих тверджень відповідач надав суду копії такої відповіді та скарги позивача, докази направлення відповіді, наказ про проведення перевірки приватного нотаріуса ОСОБА_8
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього адміністративного позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 30.06.2007 року державним нотаріусом сьомої Дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_9 було посвідчено заповіт №1-6210 ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким остання заповідала ОСОБА_7 частину квартири № 47, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 55.
За поясненнями позивача, 23.04.2014 року ОСОБА_10 померла, про що складено свідоцтво серії І-КИ №567809 від 05 травня 2014 року.
06.05.2014 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, із заявою про прийняття спадщини згідно заповіту ОСОБА_10 від 30.06.2007 року.
Після отримання вказаної заяви нотаріусом була заведена спадкова справу №16/2014.
На думку позивача, приватний нотаріус під час прийняття цієї заяви не встановив належним чином особу заявника. Так, імя особи, яка звернулась до ОСОБА_6, встановлене як «Міренський Олександр» на підставі паспорта громадянина ОСОБА_11 №21246724, виданого в Єрусалимі 08 вересня 2013 року, а за заповітом спадкоємцем визначений ОСОБА_7, тобто із зазначенням окрім імені, прізвища ще й по-батькові спадкоємця. В матеріалах справи міститься копія такого паспорта та заповіту відповідно. Крім того, ОСОБА_7 нотаріусом видано довідку №296/0214 від 08.12.2014 року, в якій зазначено, що ОСОБА_7 є єдиним спадкоємцем.
Однак, за твердженнями позивача, приватний нотаріус мав відмовити ОСОБА_7 у заведенні (реєстрації) спадкової справи №16/2014 та не мав підстав для її заведення, видачі довідки №296/0214 від 08.12.2014 року. Крім того, він посилається і на те, що згідно існуючої судової практики питання щодо встановлення обставини відповідності певної особи особі спадкоємця, зазначеної у заповіті, вирішується в судовому порядку шляхом розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та після винесення відповідного судового рішення воно є підставою для ідентифікації особи як спадкоємця. А за договором купівлі-продажу від 04 лютого 2016 року власником квартири за адресою: м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 55, що входить до складу спадкового майна у даному випадку, є неповнолітня дитина позивача ОСОБА_12.
З огляду на такі думки, позивач надав до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області свою скаргу (звернення) на дії приватного нотаріуса та необхідність перевірки правомірності їх проведення. Втім, як він зазначив, жодної відповіді йому не надходило, з результатами перевірки його не ознайомлено. З цього приводу суд зазначає таке.
Згідно ст.3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод.
За ст.33 вищевказаного Закону визначено, що Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом перевірки, не допускається, крім перевірки звернень громадян чи юридичних осіб у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.
Перевірка організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, крім повторних перевірок, передбачених цим Законом, проводиться не частіше одного разу на два роки виключно на робочому місці (у конторі) приватного нотаріуса з обовязковим повідомленням його про проведення такої перевірки.
Приватний нотаріус зобов'язаний надавати посадовим особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості і документи щодо організації нотаріальної діяльності, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.
У разі виявлення під час перевірки порушень в організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса або неодноразових порушень ним правил нотаріального діловодства Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, які проводили перевірку, можуть зупинити або припинити нотаріальну діяльність приватного нотаріуса з підстав та у порядку, передбачених цим Законом.
У разі виявлення під час перевірки неодноразового грубого порушення порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса може бути анульовано у порядку та на підставах, передбачених цим Законом.
Порядок проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства затверджується Міністерством юстиції України.
За ст.16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Стаття 20 вказаного Закону визначає терміни розгляду скарг (звернень) громадян. Так, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Так, під час судового засідання було встановлено, що відповідач належним чином розглянув звернення (скаргу) ОСОБА_5 та надав обґрунтовану відповідь від 06.07.2016 року №С-1374-04.2 «Про надання відповіді на звернення».
З тексту цієї відповіді вбачається, що з метою перевірки фактів, викладених у зверненні службовцями було проведено позапланову перевірку приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо заведення спадкової справи №16/2014. Це також підтверджується і копією наказу від 15.06.2016 року №490/8 «Про проведення позапланової цільової перевірки приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6А.», яка міститься у справі.
За результатами перевірки встановлено, що заявник не є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_10. А тому роз'яснено, що з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про нотаріат» управління юстиції не має законних підстав для надання заявнику будь-якої інформації щодо спадкової справи, що перевіряється, та надання для ознайомлення матеріалів перевірки, в тому числі направлення їх копій.
Адже за ст. 8 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна таємниця - це сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо. Обовязок дотримання нотаріальної таємниці поширюється, зокрема, на осіб, яким про вчинені нотаріальні дії стало відомо у звязку з виконанням ними службових обовязків чи іншої роботи та на інших осіб, яким стали відомі відомості, що становлять предмет нотаріальної таємниці.
Особи, винні в порушенні нотаріальної таємниці, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.
Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялись нотаріальні дії.
Позивачу одночасно розяснено, що заведення спадкової справи не є нотаріальною дією та встановлення особи заявника відбувається за паспортом. Згідно ст. 43 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що встановлення особи здійснюється нотаріусом за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, якими, зокрема, є національний паспорт іноземця або документ, що його замінює.
Суд приймає до уваги визначений вище факт перевірки особи заявника, надану відповідь, а аналіз вищевказаних положень Закону України «Про нотаріат», на які посилається і сам відповідач у своїй відповіді, повно розкриває суть спору, що виник між сторонами. Ця відповідь була направлена на адресу позивача, що підтверджується копією загального журналу обліку відправленої кореспонденції, наявної в матеріалах справи.
Бездіяльністю визнається пасивна поведінка субєкта, яка виражається у не вчиненні дій, які особа повинна була і могла вчинити. Тобто, під час судового розгляду справи не була визначена наявність ознак бездіяльності Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Тому, у задоволенні позовної вимоги п.1 про визнання протиправною бездіяльності Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за зверненням ОСОБА_5 від 03 червня 2016 року щодо непроведення у встановленому законодавством України порядку та у визначений спосіб позапланової перевірки дотримання приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ним правил нотаріального діловодства при заведенні (реєстрації) спадкової справи №16/2014 за заявою ОСОБА_7 про прийняття спадщини від 06 травня 2014 року слід відмовити.
А звідси і позовна вимога, заявлена у п.2, є недоцільною та задоволенню також не підлягає, бо фактично перевірку вже було проведено, результати її описані у надісланій позивачу відповіді.
Згідно ч.1 ст.69, ч.1 ст.71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
ОСОБА_6 сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні цього адміністративного позову відмовити повністю.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає таке.
Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» та ст.87, ст.94 КАС України, враховуючи рішення суду про відмову у задоволенні розглядуваного адміністративного позову, сплачена позивачем сума судового збору (№0.0.606476559.1 від 25.08.2016 року) поверненню з Державного бюджету України не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 21 вересня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1