Справа № 573/1752/16-а
Суддя: Свиргуненко Ю. М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/1752/16-а
Номер провадження 2-а/573/27/16
П О С Т А НО В А

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст )

20 жовтня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про визнання дій протиправними і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 про визнання дій протиправними і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є власником автомобіля НОМЕР_1. 28 серпня 2016 року на вказаному автомобілі він та ще чотири особи поверталися додому з-за кордону через м. Суми. Керування автомобілем він доручив іншій особі, оскільки в дорозі вони провели понад 30 годин. Близько 16 години громадянин А., керуючи його автомобілем, рухався в м. Суми в напрямку вул. Набережна р. Стрілки до зупинки маршрутних транспортних засобів (зі сторони квіткового магазину), які відправляються до м. Київ. Оскільки громадянин А. повинен був далі їхати на вказаній маршрутці, він зупинив автомобіль навпроти (на іншій стороні вулиці) зупинки маршрутних транспортних засобів. Вони вийшли з автомобіля, взяли речі громадянина А. та перешли на іншу сторону вулиці, де здійснюється посадка на маршрутку до м. Київ. Відправивши товариша, приблизно через 5-7 хвилин, він повернувся свого автомобіля, щоб далі розвести інших осіб по м. Суми та їхати додому в м. Білопілля. В цей момент до його автомобіля підїхав патрульний автомобіль поліції та в подальшому інспектор поліції роти №3 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 склав відносно нього постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №496567, якою незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. У вказаній постанові зазначено, що він керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР. Вказує, що оскаржувана постанова не містить доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення та мотивів відхилення висловлених ним доводів та пояснень свідків, в ній не чітко сформульована суть правопорушення, зокрема, не зазначено напрямок руху транспортного засобу та розташування дорожнього знаку, його стан. Крім того, інспектор Скрипченко Д. Ю. позбавив його можливості викласти свої пояснення у справі і не навів у постанові обґрунтувань з цього приводу. Також оскаржувана постанова не відповідає вимогам, встановленим Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395. Посилаючись на викладені вище обставини позивач просить визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №496567 від 28 вересня 2016 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 40).

Представник відповідача Управління патрульної поліції в м. Суми, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився без повідомлення причин (а. с. 12).

Відповідач інспектор роти №3 батальйону УПП в м. Суми ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надіслав заперечення проти позову, в якому зазначив, що 28 березня 2016 року разом з інспектором Сальником М. О. несли службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Близько 16 години 40 хвилин по вул. Набережній р. Стрілки в м. Суми було виявлено автомобіль Опель Віваро, д.н.з. НОМЕР_2, водій якого здійснив зупинку на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», чим порушив п. 17.1 ПДР. Вказує, що факт скоєння правопорушення, як і процес провадження в справі про адміністративне правопорушення було зафіксовано на його нагрудну відеокамеру. Зупинивши транспортний засіб, він підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть вчиненого правопорушення, розяснив права і обовязки та попросив передати посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, до яких зауважень не виникло. Позивач відповів, що здійснив зупинку з метою висадки пасажирів та зазначив, що у разі винесення постанови буде її оскаржувати. Розгляд справи за вчинене позивачем правопорушення віднесено до компетенції Національної поліції, тому протокол про адміністративне правопорушення не складався та у відповідності до вимог ст. ст. 276, 283 КУпАП справа була розглянута на місці вчинення правопорушення. Розглянувши в присутності ОСОБА_1 матеріали справи, він виніс постанову ПС2 №496567 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на останнього адміністративного стягнення в розмірі 510 грн., оголосив її та вручив ОСОБА_1 (а. с. 22-24).

У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 8 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідальність за зазначеною нормою настає, зокрема, за порушення правил руху і зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), від імені яких розглядати такі справи та накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Проте, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог сталі 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Судом встановлено, що 28 серпня 2016 року інспектором роти №з батальйону УПП в м. Суми капралом поліції ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №496567 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 28 серпня 2016 року в м. Суми по вулиці Набережна р. Стрілки,1, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, здійснив зупинку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.ІІ, чим порушив п. 17.1 ПДР України (а. с. 5).

Згідно з доводами ОСОБА_1, які не спростовані відповідачем, на час винесення постанови він не був згодний з порушенням.

Таким чином, зібрані по справі докази свідчать про те, що на момент винесення інспектором Скрипченком Д. Ю. оскаржуваної постанови, позивач заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. А отже, при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вищезгаданих вимог чинного законодавства.

Вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також обґрунтованості прийнятого рішення, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що на підставі встановлених та не спростованих відповідачем фактів, при оформленні матеріалів адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем ОСОБА_2 допущено порушення вимог ст. ст. 268, 280, 283 КУпАП.

Об'єктивні докази, які б достеменно свідчили б про скоєне позивачем порушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Наданий відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора Скрипченка Д. Ю., який знаходиться в матеріалах справи, не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та спростовує доводи відповідачів про визнання факту порушення правил ПДР самим ОСОБА_1 А доданий до заперечення фотознімок взагалі не містить у собі жодної доказової інформації.

В оскаржуваній постанові від 28 серпня 2016 року серії ПС2 №496567 відсутні будь-які докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Тому спростувати доводи позивача в позовній заяві немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення, не дає суду підстав зробити безумовний висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, незважаючи на заперечення позивачем своєї вини на місці події, відповідач, мав би перед прийняттям постанови, як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення і довести їх правдивість під час розгляду справи в суді.

В той же час, відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини, викладені в постанові у справі про адміністративне правопорушення. Також в оскаржуваній постанові не відображено, чи здійснювалась відеофіксація.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що роти №3 батальйону УПП в м. Суми капралом поліції ОСОБА_2 прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. А отже, винесена відповідачем ОСОБА_2 постанова про адміністративне правопорушення протирічить положенням ч. 3 ст. 2 КАС України, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 122, 222, 251, 245, 258, 268, 280, 288, КУпАП, ст. ст. 4, 6, 9, 11, 69, 70, 71 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про визнання дій протиправними і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №496567 від 28 серпня 2016 року протиправними.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №496567 від 28 серпня 2016 року, винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Скрипченком Дмитром Юрійовичем відносно ОСОБА_1, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя:

Справа № 573/1752/16-а

Номер провадження 2-а/573/27/16

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

20 жовтня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про визнання дій протиправними і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, на підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, суд відстрочує складення постанови у повному обсязі і проголошує її вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови буде виготовлений протягом пяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про визнання дій протиправними і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №496567 від 28 серпня 2016 року протиправними.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №496567 від 28 серпня 2016 року, винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Скрипченком Дмитром Юрійовичем відносно ОСОБА_1, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: