Справа № 802/1472/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 жовтня 2016 р. Справа № 802/1472/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Крисько І.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 МКБ"

до: Іллінецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 МКБ" (далі - ПАТ "ОСОБА_2 МКБ") до Іллінецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції ОСОБА_3 03 лютого 2011 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 24069749, якою постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_4. Так, на думку позивача такі дії Іллінецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області порушують його права, як іпотекодержателя, оскільки перешкоджають задоволенню вимог банку. Тому позивач звернувся до суду та просить зобов'язати Іллінецький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_4, що накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 24069749 від 03 лютого 2011 року.

Ухвалою, постановленою 12 жовтня 2016 року без виходу до нарадчої кімнати та занесеною секретарем судового засідання в журнал судового засідання, суд замінив неналежного відповідача у справі відділ Державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області на належного Іллінецький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав частково, а саме просив зобов'язати Іллінецький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зняти арешт з усього майна, який накладений постановою державного виконавця Поліщук В.М. про відкриття провадження № 24069749 від 03 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь КС "Альянс України" боргу в сумі 59051 грн. 91 коп.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав заперечення на адміністративний та просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

02 червня 2008 року між ВАТ "ОСОБА_2 МКБ" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № К/08-05, відповідно до якого ОСОБА_4 було надано кредит у розмірі 150000 грн. з терміном погашення до 01 червня 2018 року.

02 червня 2008 року між ВАТ "ОСОБА_2 МКБ" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір № І/08-05 (а.с. 9-13).

Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що у забезпечення зобов'язань за кредитним договором Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в іпотеку майно, а саме трикімнатну житлову квартиру, загальною площею 76,70 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

30 липня 2011 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

03 лютого 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції ОСОБА_3 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 24069749, якою постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 (а.с. 14).

23 червня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову № 24069749 про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 15).

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 травня 2016 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 02 червня 2008 року між публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 МКБ" та ОСОБА_4, яка померла 30 липня 2011 року, з метою забезпечення вимог, що випливають з кредитного договору № К/08-05 укладеного 02 червня 2008 року між публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 МКБ" та ОСОБА_4, яка померла 30 липня 2011 року, а саме: трикімнатну квартиру №18 в житловому будинку №12, що по вул. Польовій в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, задовольнити грошові вимоги публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 МКБ" за кредитним договором №К/08-05, укладеним 02 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_2 МКБ" та ОСОБА_4, яка померла 30 липня 2011 року, в сумі 102780 грн. 32 коп. заборгованості по кредиту.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна до реєстру внесено запис про заборону на нерухоме майно відповідно до договору іпотеки від 02 червня 2008 року. Окрім того, до реєстру внесено запис про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_4 за постановою державного виконавця № 24069749 від 03 лютого 2011 року.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку та Законом України "Про іпотеку".

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

З викладеного випливає, що за рахунок майна, переданого в іпотеку мають задовольнятися в першу чергу вимоги іпотекодержателя, які були такою іпотекою забезпечені. Стягнення на заставлене майно може бути звернуто лише при дотриманні умов, про які зазначено вище та за умови обов`язкового повідомлення заставодержателя. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідачем вимоги закону в цій частині виконані не були. Про заборону відчуження квартири, яка знаходиться в іпотеці, державний виконавець позивачу як іпотекодержателю не повідомив. Право іпотеки виникло раніше, ніж право стягувача у виконавчому провадженні на звернення стягнення на заставлене майно.

Згідно зі ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що накладаючи арешт на все майно боржника, яке є предметом іпотеки, відповідач перешкоджає позивачу як іпотекодержателю в задоволенні вимог за рахунок предмету іпотеки. Встановивши, що арешт накладено на предмет іпотеки відповідачем не вжито ніяких заходів для припинення порушення прав позивача.

Зі змісту ст. 3 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

Таким чином, позивач, як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення своїх вимог перед іншими стягувачами цього боржника (іпотекодавця) за рахунок предмету іпотеки, а накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, порушує права позивача.

З урахуванням наведених норм, суд вважає необхідним зобов'язати Іллінецький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зняти арешт з квартири який накладений постановою державного виконавця Поліщук В.М. про відкриття провадження № 24069749 від 03 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь КС "Альянс України" боргу в сумі 59051 гривень 91 коп., а не з усього майна.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Іллінецький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який накладений постановою державного виконавця Поліщук В.М. про відкриття провадження № 24069749 від 03 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь КС "Альянс України" боргу в сумі 59051 гривень 91 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 МКБ" сплачений судовий збір у сумі 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Іллінецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна