Справа № 2а/0270/4393/11
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 р. Справа № 2а/0270/4393/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Комара Павла Анатолійовича,

Суддів: Дмитришеної Руслани Миколаївни

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Шаргало Валентині Анатоліївні

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: не з'явився

відповідача 1: ОСОБА_3

відповідача 2: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму", за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Асоціації фермерів та приватних землевласників Вінницької області;

до: Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації

про: визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

26.09.2011 р. до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму", за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Асоціації фермерів та приватних землевласників Вінницької області до Вінницької обласної ради, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вінницької обласної державної адміністрації про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2011 року відкрито провадження по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що, в порушення вимог діючого законодавства, відповідачем не було вжито належних заходів для забезпечення належної державної підтримки фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму".

Представник відповідача надав суду заперечення на адміністративний позов, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Асоціації фермерів та приватних землевласників Вінницької області повноважного представника в судове засідання не направила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи.

Представник позивача заявив клопотання про залучення Вінницької обласної державної адміністрації в якості другого відповідача. Суд задовольнив дане клопотання та змінив процесуальний статус Вінницької обласної державної адміністрації з третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на другого відповідача.

11.11.2011 року представник позивача подав до суду доповнення до адміністративного позову, в якому просив суд:

1) визнати протиправною та такою, що перешкоджає фермерському господарству "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" здійснювати ефективну та прибуткову господарську діяльність з вирощування товарної сільськогосподарської продукції бездіяльність Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації щодо невиконання ними впродовж 2010-2011 років норм прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України, положень ст.9 Закону України "Про фермерське господарство" при підготовці та ухваленні бюджету Вінницької області на 2011 рік та не передбачення у ньому коштів на фінансову підтримку фермерських господарств області;

2) визнати протиправною та такою, що перешкоджає ОСОБА_2 здійснювати ефективну та прибуткову господарську діяльність у веденні особистого селянського господарства бездіяльність Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації щодо невиконання ними впродовж 2010-2011 років норм прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України, положень ст.10 Закону України "Про особисте селянське господарство" при підготовці та ухваленні бюджету Вінницької області на 2011 рік та не передбачення у ньому коштів на фінансову підтримку особистих селянських господарств області;

3) визнати протиправною бездіяльність Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації щодо не підготовки та не прийняття ними програми підтримки особистих селянських та фермерських господарств області на 2011 рік;

4) зобов'язати Вінницьку обласну раду та Вінницьку обласну державну адміністрацію невідкладно прийняти програму підтримки особистих селянських та фермерських господарств області на 2011 рік;

5) зобов'язати Вінницьку обласну раду та Вінницьку обласну державну адміністрацію невідкладно внести зміни у бюджет Вінницької області на 2011 рік та передбачити у ньому кошти на фінансову підтримку фермерських господарств області у 2011 році та кошти на реалізацію заходів у 2011 році Програми розвитку особистих селянських та фермерських господарств області на 2011 рік;

6) зобов'язати Вінницьку обласну раду та Вінницьку обласну державну адміністрацію при розгляді бюджету Вінницької області на 2012 рік передбачити у ньому кошти на фінансову підтримку особистих селянських та фермерських господарств області у 2012 році та кошти на реалізацію заходів у 2012 році Програми розвитку особистих селянських та фермерських господарств області на 2011 рік.

23.11.2011 року представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив суд визнати його другим позивачем у даній адміністративній справі. Надаючи правову оцінку заявленому клопотанню, суд керувався положеннями ст.52 КАС України, положення якої передбачають лише заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, а у випадку, якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу. Оскільки ст.52 КАС України не передбачено залучення, судом другого позивача, суд відмовив в задоволенні даного клопотання.

23.11.2011 року ОСОБА_2 подав адміністративний позов, в якому просив суд залучити його до участі в справі в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору та задовольнити вимоги викладені у п.п. 2-7 доповнень до адміністративного позову.

Відповідно до ст.53 КАС України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу у будь-який час до закінчення судового розгляду, пред'явивши адміністративний позов до сторін. Задоволення адміністративного позову таких осіб має повністю або частково виключати задоволення вимог позивача до відповідача.

Вимоги до адміністративного позову закріплені в ст.106 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов подається до суду у формі позовної заяви.

Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_2, як третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, не відповідає вимогам ст.106 КАС України. Відтак судом розглядалась позовна заява фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" до Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації щодо вимог згідно заяви представника фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму", поданої 11.11.2011р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові та доповненні до нього.

Представники відповідачів заперечили проти задоволення адміністративного позову з мотивів його не обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку заявленим вимогам та наявним у справі доказам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно визначень, наведених в підпунктах 6, 8 частини першої статті 3 цього Кодексу, адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах; позивач в адміністративній справі це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також субєкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що до адміністративного суду може звернутися фізична або юридична особа, права, свободи чи інтереси якої порушено субєктом владних повноважень у звязку із винесенням ним рішення (нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії), вчиненням дій або не вчинення дій, які повинні бути вчинені в межах повноважень органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи, іншого субєкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Вимоги позивача повинні стосуватися захисту або відновлення його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень.

Суд при розгляді даної справи встановлював у чому ж саме полягають порушення прав позивача субєктами владних повноважень та чи є він належним позивачем у заявлених ним вимогах.

В даному випадку позивачем виступає фермерське господарство "ОСОБА_5 - шлях до комунізму". Однак згідно сформованих позовних вимог та обставин в їх обґрунтування вбачається, що позивачем заявлено вимоги, які стосуються прав та законних інтересів всіх фермерських господарств області, а не позивача окремо.

Проте, судом встановлено, що позивач не наділений таким правом представляти інтереси всіх фермерських господарств Вінницької області, зокрема звертатись до адміністративного суду з адміністративним позовом від їх імені.

Таким чином, фермерське господарство "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" не вправі оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність відповідачів щодо всіх фермерських господарств області, однак це не позбавляє позивача права оскаржити рішення, дії чи бездіяльність відповідачів, які стосуються безпосередньо його.

За змістом статті 11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи з цього, і враховуючи підстави, якими позивач обґрунтовує свій позов, суд розглядав позовні вимоги саме фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" і зясовував, які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені і в чому полягає це порушення, якими саме діями/бездіяльністю субєкта владних повноважень вони порушені.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" від 04.03.2008 року серії АОО №828284, ОСОБА_2 та його родина у складі членів фермерського господарства, уклавши 11.08.2010 року договір суборенди землі на земельну ділянку площею 14,5727 га на території Майданської сільської ради Вінницького району та почали здійснювати господарську діяльність, створивши юридичну особу, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використання майна фермерського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Як на підставу для звернення до суду з даними позовними вимогами, позивач зазначає, що всупереч норм статті 9 Закону України «Про фермерське господарство» та положень глави 13 Бюджетного кодексу України при прийнятті бюджету Вінницької області на 2011 рік протиправно не прийнято Програму підтримки особистих селянських та фермерських господарств та протиправно не передбачено кошти на фінансову підтримку фермерських господарств області.

Відтак, позивач вважає, що така бездіяльність порушує права позивача та охоронювані законом інтереси, оскільки на сьогоднішній час діяльність фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" є збиткового по причині відсутності впродовж 2010-2011 років належної державної підтримки, у тому числі фінансової, за рахунок коштів бюджету Вінницької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачами положень прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України, положень ст.10 Закону України "Про особисте селянське господарство", Закону України «Про фермерське господарство».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тож відповідний субєкт владних повноважень повинен діяти згідно із Конституцією та законами України.

За загальним правилом в основі дій або бездіяльності субєкта владних повноважень, що суперечать чинному законодавству, лежать певні юридичні факти, субєктивні обставини, застосування яких потягло за собою порушення прав сторони. При цьому такі дії чи бездіяльність носять явний характер, тобто повинні підтверджуватись відповідними доказами.

Однак, зі змісту адміністративного позову, доповнень, пояснень позивача, доказів не можна визначити як відповідачами порушено права та законні інтереси саме фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" при здійсненні ним господарської діяльності.

У розумінні положень Господарського кодексу України, господарською діяльністю є діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Крім того, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про фермерське господарство, новоствореним фермерським господарствам у період становлення (перші три роки після його створення, а у трудонедостатніх населених пунктах - п'ять років), фермерським господарствам з відокремленими фермерськими садибами, фермерським господарствам, які провадять господарську діяльність та розташовані у гірських населених пунктах, на поліських територіях, визначених в установленому порядку Кабінетом Міністрів України, та іншим фермерським господарствам надається допомога за рахунок державного і місцевого бюджетів, у тому числі через Український державний фонд підтримки фермерських господарств.

Кабінет Міністрів України щорічно в проекті Державного бюджету України передбачає кошти на підтримку фермерських господарств.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щорічно передбачають кошти в проектах місцевих бюджетів на підтримку фермерських господарств.

Кошти Державного бюджету України спрямовуються на меліорацію земель, у тому числі їх зрошення та осушення, а також на консервацію та рекультивацію малопродуктивних сільськогосподарських угідь, на придбання сільськогосподарської техніки (комбайнів, тракторів, автомашин, бульдозерів, сівалок тощо).

За рахунок місцевих бюджетів фермерським господарствам може надаватися допомога у будівництві об'єктів виробничого і невиробничого призначення, житла, проведенні заходів щодо землеустрою.

З аналізу вказаної норми вбачається, що підтримка фермерським господарствам надається за рахунок місцевих бюджетів не для прибуткової господарської діяльності, а на конкретні заходи та цілі, а саме будівництво об'єктів виробничого і невиробничого призначення, житла, проведення заходів щодо землеустрою.

З огляду на зазначені обставини суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача в частині визнання протиправною та такою, що перешкоджає фермерському господарству "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" здійснювати ефективну та прибуткову господарську діяльність з вирощування товарної сільськогосподарської продукції бездіяльність Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації щодо невиконання ними впродовж 2010-2011 років норм прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України, положень ст.9 Закону України "Про фермерське господарство" при підготовці та ухваленні бюджету Вінницької області на 2011 рік та не передбачення у ньому коштів на фінансову підтримку фермерських господарств області.

В п.2 прохальної частини доповнень до адміністративного позову позивач просить суд визнати протиправною та такою, що перешкоджає ОСОБА_2 здійснювати ефективну та прибуткову господарську діяльність у веденні особистого селянського господарства бездіяльність Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації щодо невиконання ними впродовж 2010-2011 року норм прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України, положень ст.10 Закону України "Про особисте селянське господарство" при підготовці та ухваленні бюджету Вінницької області на 2011 рік та не передбачення у ньому коштів на фінансову підтримку особистих селянських господарств області.

З даного приводу суд зауважує, що позивачем у справі є фермерське господарство "ОСОБА_5 - шлях до комунізму". Натомість, сформована вимога не стосується позивача, а гр. ОСОБА_2. Враховуючи підстави, якими обґрунтовано позов, суд приходить до висновку, що дана вимога не стосується прав, свобод чи інтересів позивача, а відтак у їх задоволені слід відмовити.

Суд не бере до уваги доводи позивача стосовно порушення відповідачами чинного законодавства щодо не прийняття ними програми підтримки особистих селянських та фермерських господарств області на 2011 рік, а також порушення відповідачами чинного законодавства при плануванні та затвердженні обласного бюджету на 2010 та 2011 рік та не вбачає підстав для зобов'язання Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації невідкладно внести зміни у бюджет Вінницької області на 2011 рік та передбачити у ньому кошти на фінансову підтримку фермерських господарств області у 2011 році та кошти на реалізацію заходів у 2011 році Програми розвитку особистих селянських та фермерських господарств області на 2011 рік, з огляду на наступне.

Згідно своїх пояснень позивач зазначає, що у відповідності до ст. 10 Закону України "Про особисте селянське господарство", органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до регіональних програм щорічно передбачають кошти в проектах місцевих бюджетів на підтримку особистих селянських господарств.

Таким чином, на думку позивача, відповідачі повинні були прийняти програму на підставі даного Закону.

За правилами положень Закону України "Про особисте селянське господарство", особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів.

Згідно Довідки АА №020543 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України фермерське господарство "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" є юридичною особою.

Аналізуючи наведені вище норми Закону, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку фермерське господарство "ОСОБА_5 - шлях до комунізму" не підпадає під визначення особистого селянського господарства.

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням 2 сесії Вінницької обласної ради 6 скликання №44 від 28 грудня 2010 року було затверджено Програму розвитку особистих селянських та фермерських господарств області на 2011-2015 роки. Дана програма містить перелік заходів підтримки особистих селянських та фермерських господарств області на 2011-2015 роки, які можуть мати як фінансовий так і організаційний характер.

В даній програмі не передбачено персоніфіковану підтримку певних господарств, а тому з її змісту не вбачається, що потрібно виділити певні кошти для підтримки саме фермерського господарства "ОСОБА_5 - шлях до комунізму".

Частиною 1 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з цим Законом та законом про бюджетну систему.

Згідно із ст. 63 БК України місцевий бюджет відповідно до цього Кодексу містить в собі надходження і витрати на виконання повноважень органів влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Ці надходження і витрати складають єдиний баланс відповідного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 Бюджетного кодексу України, рішенням про місцевий бюджет визначаються: загальна сума доходів і видатків (з розподілом на загальний та спеціальний фонди), а також з розподілом видатків на поточні і капітальні; граничний обсяг річного дефіциту (профіциту) місцевого бюджету в наступному бюджетному періоді і боргу Автономної Республіки Крим чи місцевого самоврядування на кінець наступного бюджетного періоду; повноваження щодо надання гарантій Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, а також розміри цих гарантій з урахуванням положень статті 17 цього Кодексу; бюджетні призначення головним розпорядникам коштів за бюджетною класифікацією; доходи бюджету за бюджетною класифікацією; бюджетні призначення міжбюджетних трансфертів; розмір оборотної касової готівки місцевого бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Бюджетного кодексу України (Порядок складання проектів місцевих бюджетів) відповідно до частин восьмої та дев'ятої статті 75 цього Кодексу Верховна Рада Автономної Республіки Крим та відповідні ради при затвердженні місцевих бюджетів повинні врахувати обсяги міжбюджетних трансфертів та інші положення, необхідні для формування місцевих бюджетів, що були затверджені Верховною Радою України при прийнятті проекту закону про Державний бюджет України у другому читанні.

Відповідно до ч. 8 ст. 78 Бюджетного кодексу України рішення про внесення змін до рішення про місцевий бюджет можуть бути також ухвалені відповідною радою з урахуванням положень статті 52 цього Кодексу (Порядок внесення змін до Закону про Державний бюджет України) та у разі настання інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 52 Бюджетного кодексу України зміни до закону про Державний бюджет України можуть вноситися у випадках виникнення відхилення оцінки прогнозу макропоказників економічного і соціального розвитку України та надходжень до бюджету від прогнозу, врахованого при затвердженні Державного бюджету України на відповідний бюджетний період, а також зміни структури видатків державного бюджету та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 7 ст. 78 Бюджетного кодексу України передбачено, що рішення про внесення змін до рішення про місцевий бюджет ухвалюється відповідною радою.

Відповідно до ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

На підставі системного аналізу норм законодавства, суд приходить до висновку, що вирішення питання про внесення змін до Бюджету, є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування у випадках, передбачених Бюджетним кодексом України, однак, не згідно Закону України "Про особисте селянське господарство".

Крім того, суд дійшов висновку про неможливість задоволення вимоги позивача стосовно Вінницької обласної ради та Вінницької обласної державної адміністрації при розгляді бюджету Вінницької області на 2012 рік передбачити у ньому кошти на фінансову підтримку особистих селянських та фермерських господарств області у 2012 році та кошти на реалізацію заходів у 2012 році Програми розвитку особистих селянських та фермерських господарств області на 2011 рік, оскільки така позовна вимога суперечать змісту законодавства.

Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, а не обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Тому в задоволенні позову в цій частині позивачу слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Також, суд відмічає, що відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачами доведено правомірність оскаржуваних дій, а відтак, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду адміністративної справи, є надуманими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного та враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, витрати пов'язані з розглядом справи, згідно положень статті 94 КАС України, позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна

Суддя:

Секретар:

30.11.2011