Справа № 2а/0270/4959/11
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 р. м.Вінниця Справа № 2а/0270/4959/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Воробйової І.А.,

при секретарі судового засідання: Щербатюк Л.Є.

за участю представників :

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ФОП ОСОБА_3

до: Державної податкової інспекції у м.Вінниці

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ :

В листопаді 2011 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 7.09.11 р.

Позов мотивований наступним.

19 липня 2011 р. позивачем на електронну адресу Державної податкової інспекції у м. Вінниці надіслано в електронному вигляді податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2011 р., реєстр отриманих та виданих податкових накладних та розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів.

22 липня 2011 р. до позивача зателефонував державний інспектор та пояснив, що в період з 19 по 20 липня 2011 р. внаслідок аварійного відключення вийшов з ладу сервер обслуговування, який забезпечував функціонування «Інформаційного порталу органів ДПС України», в звязку з чим інспектор запропонував продублювати здачу звітності в електронному вигляді, що і було зроблено в цей же день.

18 жовтня 2011 р. на адресу позивача надійшло податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за порушення п.п.49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п.203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме, за несвоєчасне подання звітності.

З даним рішенням позивач не погоджується та вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню оскільки, на його думку, податкова звітність направлена своєчасно, у строки встановлені податковим законодавством.

Також позивач посилається на лист Державної податкової адміністрації України № 19683/8/99-3, яким повідомлено, що у період з 19 по 20 липня 2011 р. внаслідок аварійного відключення вийшов з ладу сервер, який забезпечував функціонування «Інформаційного порталу органів ДПС», що призвело до призупинення розсилки квитанції про отримання та обробку податкової звітності в електронному вигляді. У звязку з цим податкову звітність було оброблено після відновлення роботи системи.

За таких обставин, на думку позивача, висновки відповідача про порушення податкового законодавства не відповідають дійсним обставинам, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, обґрунтовуючи свою позицію наявністю порушення та, відповідно, правомірністю прийняття податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку представників сторін, суд встановив.

Згідно підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України (ПК України) податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Тобто останнім днем здачі податкової декларації є двадцяте число місяця, що настає за останнім календарним днем звітного.

Пунктом 49.3 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України № 233 від 10.04.2008 р., зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 р. за № 320/15011 (далі Інструкція ).

Згідно положень пункту 7 розділу ІІІ вказаної Інструкції платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення.

Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються електронний цифровий підпис (ЕЦП) посадових осіб платника податків.

Після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку.

Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції.

Водночас, датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Судом встановлено, що 16 грудня 2011 року між ДПІ у м. Вінниці та платником податків ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 2585, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного звязку або на електронних носіях, як оригіналу.

Згідно положень пункту 1 розділу ІІІ вказаного договору платник податків зобовязаний надсилати до органу ДПС податкові документи в електронному вигляді у форматі (стандарті), затвердженому ДПА України, вести архів надісланих до органу ДПС файлів податкових документів із накладеними на них ЕЦП платника податків та отриманих електронних квитанцій з ЕЦП органу ДПС.

Платник податків має право повторно передавати податкові документи в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку у разі неотримання першої квитанції від органу ДПС або при надходженні другої квитанції про неприйняття податкових документів в електронному вигляді.

Платник податків несе відповідальність згідно з законодавством за неподання податкової звітності та недостовірність інформації, що міститься в податкових документах, переданих до органу ДПС в електронному вигляді (п. 2 розділу ІУ Договору).

Як зазначає позивач податкова звітність до податкового органу направлена своєчасно-19 липня 2011 р.

Однак, як встановлено судом, у період з 19 липня по 21 липня 2011 р. платник податків, ані першої ані другої квитанції на підтвердження передачі податкових документів та їх прийняття до бази даних ДПС не отримував. Своїм правом, передбаченим у договорі щодо повторного подання звіту у вказаний період не скористався.

Як пояснив представник позивача, лише в телефонному режимі позивач дізнався про те, що внаслідок аварійного відключення вийшло з ладу серверне обладнання, яке забезпечувало функціонування «Інформаційного порталу органів ДПС України».

На підтвердження даної обставини, суду надано лист Державної податкової адміністрації України № 19683/8/99-3 від 21.07.11 р., яким остання повідомляє про те, що внаслідок аварійного відключення вийшло з ладу серверне обладнання, яке забезпечувало функціонування «Інформаційного порталу органів ДПС України», що призвело до призупинення розсилки квитанцій про приймання та обробку податкової звітності в електронному вигляді. В звязку з чим податкову звітність, яку надіслано платниками податків в електронному вигляді 19-20 липня було оброблено після відновлення роботи системи. Також мали місце випадки неотримання платниками податків квитанцій про подання звітності, тому податковим органом слід надати можливість повторного її подання в електронному вигляді протягом 21 липня. Таку звітність вважати наданою до ОДПС без порушення граничного терміну подання.

Натомість, судом встановлено, що повторно звітність позивачем до податкової інспекції направлено лише 22 липня 2011 р., тобто поза межами строку встановленого пп.49.18.1 п.49.18 ст. 49 ПК України та після 21 липня 2011 р. (дати, яку визначила ДПА України у даному випадку, в звязку з відключенням сервісного обладнання).

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем несвоєчасно подано податкову декларацію до податкового органу, наявні підстави для застосування штрафних санкцій, згідно зазначеної норми статті 54 ПК України

При цьому, судом не беруться до уваги посилання представника позивача на те, що позивачем в телефонному режими зясовувалось питання щодо отримання податковим органом податкової звітності, оскільки належним у даному випадку доказом підтвердження направлення платником та отримання податковим органом податкової звітності є виключно квитанції № 1 та № 2, а не роздруківки номерів телефонів, на які здійснювались дзвінки платником податків.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що ДПІ у м. Вінниці в повній мірі, обґрунтовано доведено та надано підтверджуючі матеріали на підтвердження правомірності прийнятого рішення та, відповідно, безпідставність заявлених вимог, відтак, в задоволені позову слід відмовити.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 94 КАС України у звязку із відмовою в задоволенні позову відшкодуванню із Державного бюджету України не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна

30.11.2011