Справа № 809/701/16
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2016 р.

Справа № 809/701/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Кишинського М.І.

Суддів: Боршовського Т.І.,

Остап'юка С.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: Палійчук І.В.

відповідача: Мельника Р.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Дочірнього підприємства "Івано-Франківськ-Пропан" ПАТ "Івано-Франківськгаз"

до відповідача: Державної фіскальної служби України

про визнання недійсною податкової консультації №9495/6/99-99-15-03-03-15 від 27.04.2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Дочірнє підприємство "Івано-Франківськ-Пропан" ПАТ "Івано-Франківськгаз" звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною податкової консультації №9495/6/99-99-15-03-03-15 від 27.04.2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 27.04.2016 надано податкову консультацію, згідно з якою позивачу вказали, що у разі якщо власні заправні станції та/або автомобільні паливозаправники, через які Товариством здійснюється фізичний відпуск пального, відповідають визначенням та вимогам, для автозаправних станцій та/або автомобільної газозаправної станції, то Товариство як суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів повинен сплачувати акцизний податок із реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за ставкою 0,042 євро за кожний літр реалізованого пального. При цьому об'єктом оподаткування акцизним податком є операції з реалізації Товариством пального, а базою оподаткування акцизним податком - об'єм пального у літрах, реалізованого (відпущеного) підприємством через власні АЗС та/або АГЗС. Оскільки у податковій консультації не наведено вагомих причин для сплати позивачем акцизного податку, враховуючи, що відпуск підакцизного товару через власну АЗС для власних потреб підприємства з метою забезпечення його діяльності, який в обов'язковому порядку повинен здійснюватися через реєстратор розрахункових операцій не є реалізацією пального іншому суб'єкту господарювання просить суд визнати недійсною податкову консультацію від 27.04.2016 №9495/6/99-99-15-03-03-15.

Представник позивача вимоги наведені в адміністративному позові та письмових поясненнях підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав наведених в письмовому запереченні. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.03.2016, дочірнє підприємство «Івано-Франківськ-Пропан» публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» зареєстроване як юридична особа 29.12.2000, основний вид економічної діяльності юридичної особи - 46.12 Діяльність посередників в торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами.

На підставі статті 52 Податкового кодексу України, позивач 29.03.2016 звернувся до відповідача з запитом про надання податкової консультації №06.01-162, в якому просив надати роз'яснення, зокрема, чи є об'єктом оподаткування акцизним податком операції з відпустку підакцизного пального через власну (орендовану) мережу АГЗП для заправки власного (орендованого) автотранспорту суб'єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизного товару.

Відповідаючи на запит, відповідач 27.04.2016 роз'яснив, що у разі якщо власні заправні станції та/або автомобільні паливозаправники, через які Товариством здійснюється фізичний відпуск пального, відповідають визначенням та вимогам, для автозаправних станцій та/або автомобільної газозаправної станції, то Товариство як суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів повинен сплачувати акцизний податок із реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за ставкою 0,042 євро за кожний літр реалізованого пального. При цьому об'єктом оподаткування акцизним податком є операції з реалізації Товариством пального, а базою оподаткування акцизним податком - об'єм пального у літрах, реалізованого (відпущеного) підприємством через власні АЗС та/або АГЗС.

Не погоджуючись із висновками податкової консультації позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Згідно з п.п.14.1.172. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до пунктів 52.1, 52.2 та 52.3 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Згідно з пунктами 53.1 та 53.3 статті 53 Податкового кодексу України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована. Платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Таким чином, наведеним законодавчим приписом передбачено визнання податкової консультації недійсною в судовому порядку у випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Отже, Податковий кодекс України в якості підстав для визнання недійсною податкової консультації, чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Крім того, необхідною ознакою податкової консультації, як предмета оспорювання в судовому порядку, є її відповідність визначенню рішення (акта) суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, зокрема, породження юридичних наслідків для кола суб'єктів, яким це рішення адресовано.

ДФС України листом від 27.04.16 № 9495/6/99-99-15-03-03-15 надано відповідь. В зазначеному листі відповідачем зазначено нормативно-правові акти, які регулюють правила та порядок роздрібної торгівлі підакцизним товаром а також порядок сплати акцизного податку із реалізації підакцизних товарів суб'єктом господарювання (а.с.12-15).

Процитовані в індивідуальній податковій консультації нормативно-правові акти є чинними з урахуванням змін та доповнень станом на дату надання відповіді, тобто станом на 27.04.2016 року. Крім того, жодних управлінських висновків оскаржувана податкова консультація не містить, вчинити будь-які обов'язкові дії позивачу вона не приписує, та, відповідно, не порушує його права, свободи та інтереси.

Окрім того, позивач в запиті №06.01-162 від 29.03.2016 сам зазначає, що згідно вимог чинного законодавства відпуск скрапленого газу через АЗС повинен здійснювати із застосування спеціалізованих комп'ютерних - касових систем, які включені до держреєстру і відповідають технічним вимогам, та забезпечувати відпуск пального у єдиному технологічному циклі з друкуванням фіскального чеку.

Щодо можливості звільнення від сплати акцизного податку, контролюючий орган надав консультацію в листі від 15.06.2016 № 13380/6/99-99-15-03-03-15, де зазначив, що у разі заправки Товариством виключно власних транспортних засобів із власних ємностей (у т.ч. через власні внутрішні АЗС, ПЗП і т.д.) пальним, розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі за яке не здійснюються, а також за умови, що операції із заправки транспорту сторонніх організацій Товариством не відбувається, то такі операції не є об'єктом оподаткування акцизним податком з роздрібного продажу підакцизних товарів. Отже, у такому випадку, Товариство не вважається платником акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Так, якщо Товариство планує здійснювати операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального іншим особам, чи здійснення будь-яких інших операцій з пальним на митній території України, які перелічені в абзаці другому п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, то до початку здійснення таких операцій воно повинно зареєструватися платником акцизного податку з реалізації пального та складати акцизні накладні на такі обсяги реалізації, а також на обсяги пального, що використовується для власного споживання, зареєструвавши накладні в ЄРАН згідно з п. 231.1 ст. 231 Кодексу.

Згідно з п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 Кодексу платником акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Об'єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України).

Відповідно до змін, внесених до Кодексу Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII, абзацом третім п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Кодексу обумовлено, що реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це, зокрема, фізичний відпуск з автозаправної станції (далі - АЗС) та/або автомобільної газозаправної станції товарів, зазначених у п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України, незалежно від форми розрахунків.

Згідно з Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442 (далі - Правила № 1442), роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів (п. 2).

Визначення такого поняття, як «паливозаправний пункт» (далі - ПЗП) передбачено у пункті 1.2 розділу І Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06.12.2005 № 376 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 20 березня 2006 року № 291/12165), відповідно до якого паливозаправний пункт - це автозаправна станція, яка розташована на території підприємства і призначена для заправлення автотранспорту, який належить підприємству.

Основним підзаконним нормативно-правовим актом, який регулює порядок відпускання ПММ для транспортних засобів, є Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена спільним наказом Мінпалива та енергетики України, Мінекономіки України, Мінтранспорту та зв'язку України, Держкомітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (далі - Інструкція № 281). Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Отже, наведені вище норми законодавства застосовуються у разі здійснення операцій фізичного відпуску пального через АЗС та/або АГЗС у разі здійснення суб'єктом господарювання одночасно заправки, як власної техніки, так і техніки сторонніх організацій. У такому випадку об'єктом оподаткування є операції як з фізичного відпуску пального для власних потреб так і операції з фізичного відпуску для заправки автотранспорту сторонніх організацій.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює розрахунки за готівку, є Закон України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265), який є спеціальним законом.

Встановлення норм щодо незастосування реєстраторів розрахункових операцій у інших законах, крім Кодексу, заборонено (Закон № 265).

Закон № 265 визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця (ст. 2 Закону № 265).

Згідно зі ст. 216 п. 216.9 Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, відвантаження, фізичного відпуску товару, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

Отже, Законом № 909 чітко визначені обставини, за яких виникає об'єкт оподаткування акцизним податком з роздрібного продажу пального, а саме: при здійсненні фізичного відпуску пального з автозаправної станції та/або автомобільної станції незалежно від форм розрахунків. Разом з цим датою виникнення податкових зобов'язань є дата здійснення розрахункової операції (п. 216.9 ст. 216 Кодексу).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищенаведене, на переконання суду, податкова консультація №9495/6/99-99-15-03-03-15 від 27.04.2016 року надана в межах та в спосіб передбачений законодавством України, висновки, що наведені в консультації відповідають чинному законодавству, а тому підстав для визнання консультації недійсною немає.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Кишинський М.І.

Судді: Боршовський Т.І.

Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 18.10.2016 року.