Справа № 636/213/15-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Київ К/800/14894/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Заїки М.М., Мойсюка М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області (далі - УПФУ) в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку і виплати йому державної та додаткової пенсій згідно статей 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат (далі - спірна пенсія); зобов'язати УПФУ здійснити йому починаючи з 1 березня 2014 року перерахунок та виплату спірної пенсії, як інваліду другої групи у розмірі, встановленому статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ з урахуванням положень частини 1 статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV, в редакції періоду спірних правовідносин), з урахуванням вже проведених виплат (далі - спірний перерахунок).

В обґрунтування позову посилався на те, що вимоги Закону № 796-ХІІ щодо розміру пенсійних виплат не виконані, а його звернення до УПФУ про здійснення спірного перерахунку пенсії залишено без задоволення. Також, зазначав, що є інвалідом 2 групи і особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, перебуває на обліку у відповідача та одержує державну та додаткову пенсії, у відповідності до статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а тому має право на нарахування і виплату пенсії згідно вимог вищевказаних правових норм, однак відповідач здійснює виплату пенсії у розмірі, встановленому постановами Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова КМУ № 1210) і № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - постанова КМУ № 745), яка набрала чинності 23 липня 2011 року. Наведене, на думку позивача свідчить про порушення відповідачем прав позивача, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 16 лютого 2015 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії та зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату спірної пенсії, починаючи з 1 березня 2014 року.

Оскаржуваною постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову, якою позов, в частині вимог за період з 1 березня по 21 липня 2014 року залишено без розгляду на підставі статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги щодо зобов'язання УПФУ здійснити перерахунок і виплату спірної пенсії за період з 21 липня по 2 серпня 2014 року задоволено, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, в частині задоволених позовних вимог, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та відмовити в позові повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов апеляційний суд на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач, здійснюючи нарахування і виплату спірної пенсії позивачу у період з 21 липня по 2 серпня 2014 року згідно вищевказаних постанов Уряду, діяв з порушенням законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини і прав ОСОБА_4

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я визначає Закон № 796-XII та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Як убачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, перебуває на обліку в УПФУ та одержує пенсію як інвалід другої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 49 Закону № 796-XII.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з частиною 4 статті 54 Закону № 796-XII в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою, по 2 групі інвалідності не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 Закону № 796-XII особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 67 Закону № 796-XII конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Тобто, стаття 67 Закону № 796-XII може бути застосована відповідачем лише у випадку, коли йдеться про підвищення доплат, пенсій та компенсацій з урахуванням визначення розміру державної та додаткової пенсій позивачу згідно з положеннями статей 50, 54 цього ж Закону.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 5515-VII встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2013 рік. Тобто, визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян на 2013 рік делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення пункту 4 Прикінцевих положень Закону № 5515-VII діяли протягом бюджетного року та закінчилися 31 грудня 2013 року.

Законом № 719-VII не були встановлені обмеження щодо виплат основної та додаткової пенсій та не внесені зміни до Закону № 796-XII.

Отже, з 1 січня 2014 року діяли положення статей 50, 54 Закону № 796-XII, відповідно до яких розміри пенсій для інвалідів другої групи, щодо яких встановлений зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а особам, які є інвалідами другої групи і віднесені до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Суди попередніх інстанцій встановили, що позивачу основна та додаткова пенсії, виплачуються з 1 січня 2014 року в розмірі, встановленому постановою № 1210.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України.

Отже, у період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року Кабінету Міністрів України не було надане право змінювати розміри пенсії, які визначені Законом № 796-XII.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, правовідносини щодо виплати основної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року регулювалися Законом № 796-XII.

Що ж стосується покладення обов'язку на відповідача і в подальшому нараховувати та проводити відповідні виплати в розмірах, визначених статтями 50, 54 Закону № 796-XII, то слід зазначити таке: Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон № 1622-VII), який набрав чинності 3 серпня 2014 року, Прикінцеві положення Закону № 719-VII були доповнені пунктом 67, за яким було встановлено, що норми і положення статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету ПФУ та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, Законом № 1622-VII з 3 серпня 2014 року були надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри виплат державної та додаткової пенсій, передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-XII, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

Отже, після 3 серпня 2014 року розміри виплат державної та додаткової пенсій особам, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідами другої групи, має визначатися відповідно до урядових постанов, а тому позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату державної пенсії на підставі статті 54 Закону № 796-XII в обсязі не нижче 8-ми розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 Закону № 796-XII в обсязі 75 % розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, задоволенню не підлягають.

На підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач має право на перерахунок основної та додаткової пенсій з 1 січня по 2 серпня 2014 року, про що правильного зазначив і суд апеляційної інстанції.

Аналогічна правова позиція щодо застосування наведених норм матеріального права у подібних до спірних у цій справі правовідносинах висловлена Верховним Судом України у його постановах від 27 квітня 2016 року (справи № 21-2597а15 і 21-2608а15).

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області відхилити, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Заїка

М.І. Мойсюк

Штульман І.В.