Справа № 804/3993/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2016 р. Справа № 804/3993/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гончарової Ірини Анатоліївни
при секретарі - Меркулова В.Д.
за за участю: представник позивача - ОСОБА_1
представник відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медиком» до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діналекс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердікт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Адерра Компані» про скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки акту перевірки щодо не підтвердження реальності здійснення операцій з придбання послуг у ТОВ «Діналекс», ТОВ «Вердікт», ТОВ «Адерра Компані» є хибними та необґрунтованими, а винесені на підставі таких висновків оскаржувані податкові повідомлення-рішення - протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2016 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діналекс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердікт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Адерра Компані».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2016 року замінено Криворізьку центральну обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровської області на правонаступника - Криворізьку північну обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровської області.
Представник позивача у судовому засіданні просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача проти позову заперечував, у запереченнях на адміністративний позов повністю продублював зміст акту перевірки, зокрема, вказав, що в ході проведення перевірки позивача було здійснено аналіз податкової та фінансової інформації контрагентів позивача та встановлено, що останні відсутні за податковою адресою, основний вид діяльності не співпадає з профілем наданих послуг, відсутня достатня кількість кваліфікованих працівників, обладнання, матеріальних ресурсів та транспортних засобів, що вказує на неможливість надання послуг.
Треті особи у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надіслали клопотання про здійснення розгляду справи без участі.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Медиком» зареєстровано виконавчим комітетом Криворізької міської ради 16.08.2004р., станом на час проведення перевірки перебувало на податковому обліку в Криворізькій центральній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
В період з 18.02.2016р. по 02.03.2016р. Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Медиком» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України під час здійснення взаємовідносин з ТОВ «Діналекс» за вересень 2015 року, ТОВ «Вердікт» за жовтень 2015 року, ТОВ «Адерра Компані» за листопад 2015 року.
За результатами перевірки 11.03.2016 року складено акт №240/04-81-14-00/32975288 у висновку якого зазначено про встановлення наступних порушень:
- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.138.2, п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України, ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністверства фінансів України від 24.05.1995р. №88, в результаті чого підприємством ТОВ «Медиком» занижено податок на прибуток у 2015 року на суму 670500,00 грн.;
- п.44.1 ст.44, ст..185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.4 ст.198, п.199.1 ст.199, ст.201 Податкового кодексу України, ст..1, п.2 ст.3, ст..4, п.6 ст.8, п.1 та п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, за наслідком чого ТОВ «Медиком» занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 745000,00 грн., у тому числі: у вересні 2015 року на суму 200000,00 грн., у жовтні 2015 року на суму 230000,00 грн., у листопаді 2015 року на суму 315000,00 грн.
Не погоджуючись із викладеними в акті перевірки висновками, ТОВ «Медиком» було подано до Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечення від 21.03.2016р. за №121, за розглядом яких 28.03.2016р. за вих.№4507/10/04-81-14-00 надана відповідь на заперечення до акту перевірки, згідно якої висновки акту перевірки №240/04-81-14-00/32975288 від 11.03.2016 року є обґрунтованими.
Рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду первинної скарги від 16.06.2016р. за №3488/10/04-36-10-01-09 залишено без змін податкові повідомлення-рішення Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 30.03.2016р. № та №, а скаргу платника податку - без задоволення.

Правомірність винесених Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України обєктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (ст..135 ПК України).

Пунктами 138.2, 138.3 ст.138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;

на суму залишкової вартості окремого обєкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого обєкта;

на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Порядок розрахунку амортизації основних засобів або нематеріальних активів для визначення обєкта оподаткування.

Статтею 198 ПК України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 ПК України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.

Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції.

- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.

- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Із змісту статті 9 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, зокрема шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

Перевіркою встановлено взаємовідносини ТОВ «Медиком» з ТОВ «Діналекс», ТОВ «Вердікт», ТОВ «Адерра Компані».

З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2015р. між ТОВ «Медиком» (замовник) та ТОВ «Діналекс» (продавець) укладено договір надання послуг №41/8, згідно якого виконавець зобовязується надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов цього договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): акт №754 від 21.09.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 600000 грн. з ПДВ; акт №1011 від 28.09.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 600000 грн. з ПДВ.

За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Діналекс» на адресу позивача була виписана податкові накладні №754 від 22.09.2015р., №1011 від 28.09.2015р..

Розрахунок між ТОВ «Медиком» та ТОВ «Діналекс» здійснено шляхом виписання простих вексельних платежів Серія АА №2676347 від 28.12.2015р., Серія АА №2676348 від 28.12.2015р., Серія АА №2676349 від 28.12.2015р.

Актом про вексельний платіж від 28.08.2015р. встановлено, що заборгованість замовника за договором №41/8 від 01.04.2015р. відсутня.

Між ТОВ «Медиком» (замовник) та ТОВ «Адерра Компані» (виконавець) укладено договір надання послуг №7 від 30.10.2015р., згідно якого виконавець зобовязується надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов цього договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): акт №807 від 24.11.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 380000,00 грн. з ПДВ; акт №858 від 25.11.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 380000,00 грн. з ПДВ; акт №901 від 26.11.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 375000 грн. з ПДВ; акт №953 від 27.11.2015р. - надані послуги з з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 375000 грн. з ПДВ; акт №1051 від 30.11.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 380000 грн. з ПДВ.

За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Адерра Компані» на адресу позивача була виписана податкові накладні №807 від 24.11.2015р., №858 від 25.11.2015р., №901 від 26.11.2015р., №953 від 27.11.2015р., №1051 від 30.11.2015р.

Розрахунок між ТОВ «Медиком» та ТОВ «Адерра Компані» здійснено шляхом виписання простих вексельних платежів Серія АА №2676125 від 25.01.2016р., Серія АА №2676126 від 25.01.2016р. та Серія АА №2677725 від 25.01.2016р.

Актом про вексельний платіж від 25.01.2016р. встановлено, що заборгованість замовника за договором №7 від 30.10.2015р. відсутня.

Також між ТОВ «Медиком» (замовник) та ТОВ «Вердікт» (виконавець) укладено договір надання послуг №10 від 30.09.2015р., згідно якого виконавець зобовязується надати послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання.

Виконання умов цього договору підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): акт №355 від 29.10.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 690000,00 грн. з ПДВ; акт №417 від 30.10.2015р. - надані послуги з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на суму 690000,00 грн. з ПДВ.

За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Вердікт» на адресу позивача була виписана податкові накладні №355 від 29.10.2015р., №417 від 30.10.2015р.

Розрахунок між ТОВ «Медиком» та ТОВ «Вердікт» здійснено шляхом виписання простих вексельних платежів Серія АА №2678712 від 31.12.2015р., Серія АА №2678713 від 31.12.2015р. та Серія АА №2678714 від 31.12.2015р.

Актом про вексельний платіж від 31.12.2015р. встановлено, що заборгованість замовника за договором №10 від 30.09.2015р. відсутня.

Слід зазначити, що основною діяльністю ТОВ «Медиком» є діяльність лакуарняних закладів; загальна медична практика, діяльність у сфері охорони здоровя, що передбачає наявність медичного обладнання, яке в свою чергу має бути у належному робочому стані. З акту перевірки вбачається наявність на балансі ТОВ «Медиком» медичного обладнання: рентгенівська діагностична система; автоматизоване робоче місце лікаря-рентгенолога АРМ; алкотест «Алконт 01 СУ», аналізатор сечі, апарат для УВЧ, апарат електрохірургічний, дефібрилятор-мотітор, електрокардіограф тощо.

Отже здійснення профілактичної діагностики та обслуговування обладнання є необхідним заходом задля забезпечення та підтримання належного робочого стану медичного обладнання.

Встановленими під час розгляду справи обставинами підтверджено отримання позивачем від контрагентів ТОВ «Діналекс», ТОВ «Вердікт», ТОВ «Адерра Компані» послуг з профілактики, діагностики та обслуговування обладнання на загальну суму 4470000 грн., а також їх використання у власній господарській діяльності. Отже, позивачем було повністю дотримано всіх вимог закону з реалізації права на податковий кредит. Вказані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.

Відповідачем також не було надано суду належних документальних доказів відсутності у ТОВ «Діналекс», ТОВ «Вердікт», ТОВ «Адерра Компані» спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання вказаних спірних правочинів, зокрема того, що ТОВ «Діналекс», ТОВ «Вердікт», ТОВ «Адерра Компані» не були зареєстровані в якості платника податку на додану вартість або того, що його реєстрація платником податку на додану вартість була анульована у встановленому законом порядку.

Висновки суду засновані на результатах вивчення первинних документів бухгалтерського та податкового обліку позивача, внаслідок чого спростовується висновок перевірки в частині відсутності реального здійснення господарської операції.

В свою чергу висновки перевірки щодо виявлених порушень по ТОВ «Діналекс», ТОВ «Вердікт», ТОВ «Адерра Компані» ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого порушення в частині завищення сум податкового кредиту, без будь-якого посилання на відсутність первинних документів або їх недоліки, та обґрунтовані наявною інформацією відносно ТОВ «Діналекс», ТОВ «Вердікт», ТОВ «Адерра Компані».

Щодо встановлених в ході перевірки даних про можливу відсутність трудових та матеріальних ресурсів, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Порушення вимог податкового законодавства з боку контрагента чи третьої особи тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру такого доходу, у звязку з чим висновки контролюючого органу про завищення суми податкового кредиту за господарськими відносинами з контрагентами ТОВ «Діналекс», ТОВ «Вердікт», ТОВ «Адерра Компані» є безпідставними.

Статтею 4 Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства України визначено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

У зв'язку із цим презюмується, що дії та рішення платника податків вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника - достовірними.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог до оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність платника податків про зазначення його контрагентами недостовірних відомостей.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Проте, під час розгляду справи відповідачем таких доказів суду надано не було

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2011 року у справі № К-12509/08.

Цей висновок також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до частини 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Відтак, обставинами, встановленими під час розгляду справи, спростовано висновки перевірки про порушення позивачем п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.138.2, п.138.3 ст.138, ст..185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.4 ст.198, п.199.1 ст.199, ст.201 Податкового кодексу України, ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, в результаті чого підприємством ТОВ «Медиком» занижено податок на прибуток у 2015 року на суму 670500,00 грн. та занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 745000,00 грн., у тому числі: у вересні 2015 року на суму 200000,00 грн., у жовтні 2015 року на суму 230000,00 грн., у листопаді 2015 року на суму 315000,00 грн.

Враховуючи вище зазначене, винесені на підставі хибних висновків акту перевірки оскаржувані податкові повідомлення - рішення №2 від 30.03.2016р. та № від 30.03.2016р. є такими, що прийняті податковим органом протиправно, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати слід розподілити відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Медиком» до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діналекс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердікт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Адерра Компані» про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 30.03.2016р. про збільшення ТОВ «Медиком» суми грошового зобовязання за платежем «податок на прибуток» за основним платежем 670500,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 335250,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2016р. про збільшення ТОВ «Медиком» суми грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість» за основним платежем 745000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 372500,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Медиком» сплачений судовий збір у розмірі 31848,75 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом пяти днів.

Суддя ОСОБА_3