Справа № 554/5541/16-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.10.2016 Справа № 554/5541/16-а
Справа № 554/5541/16-а
Провадження № 2а/554/240/2016
У Х В А Л А

24 жовтня 2016 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченка А. Г.

при секретарях Гречка Є. В., Загорулько О. С.

за участю позивача ОСОБА_1

представників субєкта владних

повноважень ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про встановлення нового строку подання звіту та накладення на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу,

в с т а н о в и в :

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави № 554/5541/16-а від 2 серпня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення перерахунку останньому пенсії з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» протиправною.

Крім того, вказаним рішенням зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268», починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

Цим же рішенням постановлено стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Вказаною постановою суду встановлено також судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

28 вересня 2016 року постанова Октябрського районного суду м. Полтави № 554/5541/16-а від 2 серпня 2016 року набрала законної сили.

10 жовтня 2016 року до суду надійшов звіт про виконання Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області постанови Октябрського районного суду м. Полтави № 554/5541/16-а від 2 серпня 2016 року.

11 жовтня 2016 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про встановлення нового строку подання звіту та накладення на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу в розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Розглянувши звіт субєкта владних повноважень, заслухавши пояснення його представників та позивача ОСОБА_1, суд приходить до висновку про необхідність встановлення нового строку подання звіту та накладення на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу, виходячи з наступного.

Згідно постанови суду Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов'язано провести позивачу перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268», починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

В постанові суду застережено відповідача про недопустимість звуження соціальних гарантій позивача та наголошувалось на хибному розумінні ним понять «призначення пенсії» та «перерахунок пенсії», а також зверталась увага на невірне трактування поняття «зворотна дія нормативно-правового акта у часі».

У постанові відповідачу чітко вказано, «що звуження соціальних гарантій пенсійного забезпечення позивача проявилось, зокрема в тому,що відповідно до грошового атестату № 19 від 23 червня 2005 року та висновку про призначення пенсії довічно на час виходу на пенсію його грошове забезпечення було таким: посадовий оклад 170 грн.; підвищений посадовий оклад 50%; надбавка за таємність -15%; оклад за військове звання 130 грн.; надбавка за вислугу років 35%; надбавка за указом Президента України (771-2001) 100%; надбавка за особливі умови служби 50%; надбавка за безперервну службу в ОВС - 70%; доплата від належної суми пенсії - 50%; премія - 33,3%; пенсія позивачу була призначена у розмірі 88% від грошового забезпечення, а при проведенні перерахунку пенсії 1 січня 2008 року йому було враховано лише посадовий оклад 1150 грн., який був змінений; оклад за військове звання 130 грн.; надбавка за таємність - 15%; надбавка за вислугу років 35%, надбавка за особливо важливі завдання 45%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність 19% та частково премія, яка замість 33% зменшилась до 24%. Утім, зовсім не було враховано таких видів грошового забезпечення (з яких сплачувалися соціальні внески), як підвищений посадовий оклад 50%; надбавка за указом Президента України (771-2001) 100%; надбавка за особливі умови служби 50%; надбавка за безперервну службу в ОВС 70%; доплата від належної суми пенсії 50%.

Проводячи перерахунок пенсії позивачу 1 липня 2012 року, органи пенсійного фонду України, незважаючи на те, що змінилися розміри окремих видів грошового забезпечення (надбавка за особливо важливі завдання з 45% до 50%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність з 19% до 41%, премія з 33% до 80%), врахували йому лише посадовий оклад 1150 грн.; оклад за військове звання 130 грн.; надбавку за таємність 15%; надбавку за вислугу років - 35%, надбавку за особливо важливі завдання 50%; надбавку за оперативно-розшукову діяльність 41%, премію 80% та зовсім не врахували таких видів грошового забезпечення (з яких сплачувалися соціальні внески) підвищений посадовий оклад 50%; надбавку за указом Президента України (771-2001) 100%; надбавку за особливі умови служби 50%; надбавку за безперервну службу в ОВС - 70%; доплату від належної суми пенсії 50%».

Розглянувши звіт субєкта владних повноважень про виконання постанови суду та ознайомившись з проведеним ним перерахунком пенсії позивачу з 1 січня 2016 року, суд приходить до висновку, що його проведено не лише не у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268», але й з ігноруванням судового рішення по справі № 554/5541/16-а від 2 серпня 2016 року, оскільки вказаним перерахунком до грошового забезпечення позивача включено лише: посадовий оклад - 3100 грн., оклад за військове звання 2200 грн. та процентну надбавку за вислугу років 45% - 2385 грн., однак не враховано надбавку за таємність 15%; надбавку за особливо важливі завдання 50%; надбавку за оперативно-розшукову діяльність 41%, премію 80%, підвищений посадовий оклад 50%; надбавку за указом Президента України (771-2001) 100%; надбавку за особливі умови служби 50%; надбавку за безперервну службу в ОВС - 70%; доплату від належної суми пенсії 50% (з яких сплачувалися соціальні внески).

Постановою суду чітко визначено, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії, з урахуванням змін в посадових окладах, надбавках, преміях.

Наявність розміру пенсії позивача у відсотках підтверджується документами пенсійної справи, які було оглянуто та вивчено судом, а саме: розрахунок пенсії станом на 22 листопада 2005 року (а. п. с. 1, 2); довідка УМВС України в Полтавській області про розміри грошового забезпечення станом на 1 січня 2008 року (а. п. с. 1, 3); перерахунок пенсії на 1 січня 2008 року (а. п. с. 1, 4); довідка УМВС України в Полтавській області про розміри грошового забезпечення станом на 1 квітня 2012 року (а. п. с. 1, 11).

Про право позивача на зазначені надбавки свідчать матеріали пенсійної справи, які було оглянуто та вивчено в судовому засіданні, і воно випливає з змісту статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у звязку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі. Про це чітко та однозначно зазначено у постанові суду від 2 серпня 2016 року, якою на відповідача було покладено обовязок про перерахунок та виплату пенсії позивачу, що ним проігноровано, як і проігноровано вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, яким було внесено зміни до Закону України «Про національну поліцію», зокрема пункт 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію» було доповнено абзацами другим і третім такого змісту:

«За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про національну поліцію».

Про це чітко було зазначено в постанові суду від 2 серпня 2016 року за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1, якою відповідача зобовязано здійснити перерахунок пенсії останнього. При цьому як в мотивувальній, так і резолютивній частинах постанови при покладенні обовязку здійснити перерахунок пенсії було зроблено посилання на ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою встановлено, що «перерахунок пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських», яка надає гарантії та право на перерахунок пенсії позивачу (в бік збільшення) його пенсії з урахуванням (а не замість бувших) збільшених видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Проведення перерахунку пенсії позивачу відповідачем, як це зроблено відповідно до поданого ним звіту, є свідченням невиконання рішення суду, ігнорування вимог, викладених у його постанові та Законів України, якими він повинен відповідно до постанови суду та покладених на нього обовязків, керуватись, а також тлумачення законодавчих актів всупереч вимогам Конституції України і, зокрема, статті 22, якою встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З цих підстав суд не приймає до уваги тверджень представників субєкта владних повноважень і розцінює їх як надумані про те, що ним нібито виконано постанову суду в повному обсязі і здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до вимог, зазначених в ній, оскільки наведене вище з очевидністю спростовує це твердження.

Посилання зазначених осіб на відсутність в матеріалах пенсійної справи даних про розміри надбавок і інших доплат, які повинні враховуватись при перерахуванні пенсії, також є надуманими, про що свідчить їх наявність в матеріалах пенсійної справи та врахування окремих із них при проведенні перерахунку пенсії, що було встановлено при розгляді клопотання позивача в суді. На думку суду, це є маніпулювання даними, які містяться в пенсійній справі з метою ухилення від виконання рішення суду, свідченням чому є неналежне оформлення та ведення пенсійної справи, що дає змогу, в разі необхідності, посилатись на наявність таких документів, або стверджувати про їх відсутність.

Виходячи з наведеного, суд розцінює поданий звіт як імітацію виконання рішення суду, що є недопустимим, оскільки відповідно до параграфу 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) право доступу до суду передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи.

В справі ОСОБА_4 проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання.

Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще й займатись ініціюванням виконавчих процедур.

За результатами розгляду клопотання позивача суд констатує, що в даному випадку ці вимоги Конвенції, рішення Європейського суду з прав людини та Конституції України субєктом владних повноважень були грубо порушені, що дає підстави суду згідно Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року вживати щодо субєкта владних повноважень визначених законом заходів реагування.

Відповідно до ч. ч. 2 та 4 ст. 267 КАСУ за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Керуючись статтею 267 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання позивача ОСОБА_1 про встановлення нового строку подання звіту та накладення на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу задовольнити.

Встановити новий строк для подання звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання постанови суду від 2 серпня 2016 року по справі № 554/5541/16-а у десятиденний строк з моменту набрання цією ухвалою законної сили.

Накласти на керівника субєкта владних повноважень начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_5 штраф у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, що становить чотирнадцять тисяч пятсот гривень, половину з якого, а саме сім тисяч двісті пятдесят гривень стягнути на користь позивача ОСОБА_1, а іншу половину до Державного бюджету України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з днів отримання копії ухвали.

Суддя А. Г. Савченко