Справа № 810/1197/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1197/16 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Мамчура Я.С.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за участю третьої особи - ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування рішення і запису про державну реєстрацію права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: НОМЕР_1 від 16 лютого 2016 року, що прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_3 Київського міського нотаріального округу м. Київ;

- визнати незаконним та скасувати запис НОМЕР_2 від 10 лютого 2016 року про державну реєстрацію про право власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року провадження у справі за вказаною позовною заявою було закрите.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що даний позов підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року про закриття провадження у справі - без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір пов'язаний із спором про право власності на будинок, який існує між позивачем та третьою особою.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Позивач вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки містить вимоги про визнання протиправним та скасування рішення і запису, прийнятих суб'єктом владних повноважень - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, як державним реєстратором.

Проте, участь у справі суб'єкта владних повноважень та наявність вимоги про скасування його рішень не змінюють правову природу спірних відносин і не є єдиними та достатніми ознаками справи адміністративної юрисдикції.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 2 КАС України обов'язковою ознакою справи адміністративної юрисдикції, окрім наявності у складі учасників процесу суб'єкту владних повноважень, також є публічно-правових характер спору, що виник між ними.

Натомість, предметом спору, який виник у даній справі є наявність чи відсутність у ОСОБА_4 права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. згідно свідоцтва про прав власності від 25 жовтня 2013 року.

Так, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1976 року по 1994 рік. У період з 1979 року по 1984 рік ними був збудований житловий будинок, на земельній ділянці яка була виділена ОСОБА_2 під забудову відповідно наказу радгоспу «Бортничі» № 574 від 29 жовтня 1979 року.

Даний будинок неодноразово був предметом розгляду справ судами різних юрисдикцій.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2012 року у справі №1005/2124/2012 було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та визнано за позивачем право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і конструкцій, що були використані для будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням апеляційний суд Київської області від 19 листопада 2012 року змінив рішення суду першої інстанції та визнав за ОСОБА_4 право власності на 1А частину матеріалів, обладнань тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 25 жовтня 2013 року реєстраційна служба Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області видала свідоцтво про прав власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Однак, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2014 року у справі № 359/528/14-ц було визнано незаконним та скасовано рішення реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області № НОМЕР_3 від 25 жовтня 2013 року про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_4, видане 25 жовтня 2013 року на ім'я ОСОБА_4 щодо житлового будинку по АДРЕСА_1. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 червня 2014 року рішення Бориспільського міськрайонного від 05 травня 2014 року № 359/528/14-ц було залишене без змін.

ОСОБА_2 08 лютого 2016 року подав заяву до реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 15 лютого 2016 року позивачу відмовлено у реєстрації права власності на вказаний будинок у зв'язку з тим, що заявлене право вже зареєстроване.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № НОМЕР_5 від 18 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 16 лютого 2016 року було зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Підставою виникнення права власності у вказаній довідці зазначено свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_4, видане 25 жовтня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Терещенком О.В.

Позивач вказує, що зазначене свідоцтво скасоване та є недійсним з 05 травня 2014 року відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, що набрало законної сили, тому вважає, що дана реєстрація є незаконною і підлягає скасуванню з підстав порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Оскільки у даній справі фактично виник спір про право власності на житловий будинок, колегія суддів приходить до висновку, що юрисдикція адміністративних судів, встановлена ст. 17 КАС України, на вирішення даного спору не поширюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із цивільних правовідносин.

Таким чином, ОСОБА_2, звертаючись з даним позовом, не вірно визначив суд, до юрисдикції якого відноситься вирішення порушеного в позовній заяві питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 07 вересня 2016 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року про закриття провадження у справі - без змін.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року про закриття провадження - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

Я.С. Мамчур

Ухвала складена у повному обсязі 24 жовтня 2016 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С