Справа № 2-а-6561/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-6561/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну іраву за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені про знання неправомірних дій та стягнення недовиплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2009 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що на перебуває на пенсії, має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно оживає в м. Коростені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому (повідно до 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали аслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, тому має право на підвищення до нсії. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування кратності до гановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердій сумі, встановленої Постановою бінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому вважає своє їво порушеним та просить стягнути з Управління пенсійного фонду України в м. Коростені 36662,00 |і. недовиплачених коштів, передбачених ст. 39 вказаного Закону за період з 01.11.2006 року по її 0.2009 року.

Відповідач позов не визнав.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи . довідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали слідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання підвищення до пенсії як особа, що дювала на території гарантованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних т.

Проте в спірний період часу ця доплата виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, наченому Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні лати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до імальної зарплати, що стверджується довідкою відповідача (а.с.7).

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками жетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та ального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, і. і передбачених ст. 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок нобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам проводиться рами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту лення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем грації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови.

Органи, які виплачують пенсію провадять видатки, повязані з наданням пільг щодо пенсійного зпечення згідно із Законом України № 796 - XII (пенсій на пільгових умовах за віком і стажем ти, пенсії по інвалідності та в звязку з втратою годувальника, додаткові пенсії, щомісячні іенсації за втрату годувальника, підвищені пенсії і допомога) в силу п. 24 «Порядку використання гів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та шьного захисту населення» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 20.06.2000 року №

Таким чином, Управління Пенсійного фонду України є належним відповідачем по справі. В шення вимог ст. 71 КАС України останнє не довело належними доказами факти відсутності зсування та видатків Державного Бюджету України, що направляються органам Пенсійного фонду їни для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст. 37, 39, 51 Закону 6 - XII. Згідно вказаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи яльності покладено на відповідачів, якщо вони заперечують проти адміністративного позову. Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місце] самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслі Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного поря] визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про стату соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та закої України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Раді України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового аі Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких наді Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має ві юридичну силу.

Постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач, в частині встановле обмежень щодо розмірів виплати пенсій та допомоги не відповідає розмірам, встановленим іншим] законами України.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень і]| цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закоті України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свободі інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного 1 позову за умови якщо на цьому наполягає одна із сторін. Як вбачається згідно заперечень відповідача, останній наполягає на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суду як на підставу для відмови в задоволенні поданого позову.

Виходячи з цього, в межах строку звернення до суду підлягають судовому захисту позовні | вимоги за період з 11.12.2008 року по 31.10.2009 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст.162 КАС України та зобовязує управління Пенсійного фонду України в м. Коростені вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст. 39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94,99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в м. Коростені щодо не нарахування та не виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 - неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Коростені перерахувати та виплатити доплату до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 11.12.2008року по 31.10.2009року.

В решті позовних вимог відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення , а в разі проголошення вступної та резолютивної частини , з дня складання постанови в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження постанови суду, з послідуючою подачею апеляційної скарги, яка може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду.

Суддя