Справа № 341/706/16-а 2-а/341/20/16
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Справа № 876/5768/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року по справі позовом ОСОБА_1 до Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії з врахуванням стажу,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про стягнення та перерахунок пенсії з врахуванням стажу за період з 01.01.1991 року по 01.04.1999 року з 21.04.1999 року по 18.12.2009 року, з 11.05.2010 року по 31.10.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, до пенсії відповідач врахував стаж роботи у період з 15.07.1977 року по 31.12.1990 року, з 09.02.2010 року по 15.04.2010 року, з 01.06.2013 року по 31.01.2015 року, а саме 166 місяців і не врахував стажу роботи за період з 01.01.1991 року по 01.04.1999 року, з 21.04.1999 року по 18.12.2009 року та з 11.05.2010 року по 31.10.2010 року чим порушив діюче пенсійне законодавство.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що відповідачем враховано загальний трудовий стаж 33 роки 03 місяці 4 дні, куди входить і вказаний період. Суд виходив із судових рішень по позивачу та Протоколу засідання комісії по розгляду питань реалізації пенсійних прав громадян ГУ УПФ Російської Федерації в м. Ніжнєвертовськ ХМАО-Югри № 781 від 16.06.2015 року. Проведено аналіз Угод між Урядом України та Урядом Російської Федерації та законодавство України..

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається те, що безпідставні покликання суду на судові рішення по позивачу так як там досліджувався інший предмет правовідносин. В підтвердження позовних вимог позивач покликається на ч. 1,2 ст. 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч. 2 ст. 6 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян держав учасників Співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року, абз. 2.3 ст. 6 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність та соціальних захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 11.01.2015 року призначено пенсію за віком, як особі яка працювала в місцевостях прирівняних до районів Крайнього Півночі в розмірі 949грн., з врахуванням загального стажу роботи 33 роки 03 місяці 04 дні за період роботи з 01.02.1982 року по 31.12.1986 року, з 09.02.2010 року по 15.04.2010 року та 01.06.2013 року по 31.01.2015 року.

До загального стажу роботи в одинарному розмірі зараховано періоди роботи: з 22.01.1982 року по 01.01.1988 року в Долинському управлінні технологічного транспорту (перейменовано в ПАТ «Укрнафта» НГДУ «Долинанафтогаз»); з 02.01.1988 року по 01.04.1999 року в управлінні механізованих робіт №3 тресту «Нижневартовськнафтоспецбуд» виробничого обєднання «Нижневартовськнафтогаз» (перейменованого Білозерне орендне автотранспортне підприємство ВАТ «Самотлортранс»); з 21.04.1999 року по 30.06.2000 року в ЗАТ «Самотлортранс-Буд»; з 01.07.2000 року по 18.12.2009 року в ТзОВ «Самотлортранс»); з 11.05.2010 року по 31.10.2010 року в ТзОВ «Недра».

В ч.1 ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року зазначено, що громадяни ОСОБА_2, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Згідно ст. 3 зазначеної Угоди - при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року.

У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації.

Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами ОСОБА_2.

Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

З врахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд обґрунтовано зазначив про відсутність підстави для зарахування в пільговому обчисленні і стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, оскільки таке зарахування не передбачено ані Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», ні Законом України стягнення та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ні Тимчасовою угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення (підписана 15 січня 1993 року), ні Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення (підписана 13 березня 1992 року).

З огляду на викладене та ґрунтовного дослідження обставин справи місцевим судом, які перевірені в ході апеляційного розгляду, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року по справі № 341/706/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 24.10.2016 року