Справа № 2а/0270/4349/11
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 р. Справа № 2а/0270/4349/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни,

при секретарі судового засідання: Розлуцькому Андрію Миколайовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до: управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі

про: визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа - підприємця ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги.

Позовні вимоги мотивовані наступним. 09.09.2011 року позивачка отримала рішення управлінням ПФУ у Крижопільському районі № 18036/09-10 від 29.08.2011 року про залишення скарги на вимогу №119 від 27.04.2011 року, про сплату боргу, що виник внаслідок необхідності внесення позивачкою доплати до мінімального страхового внеску за 3, 4 квартал 2010 року.

Позовні вимоги щодо скасування даної вимоги мотивовано тим, що позивачка є підприємцем та сплачує збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України у складі єдиного та фіксованого податку згідно з Указом Президента України №727/98 від 03.07.1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» (Указ про спрощену систему оподаткування) та Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (Декрет про прибутковий податок з громадян).

Таким чином, позивачка вважає, що тільки вона, як власник майна має право на добровільних засадах доплачувати до Пенсійного фонду додаткові внески за пунктом першим статті 71 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Одночасно в позовній заяві зазначено про порушення відповідачем ОСОБА_4 «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» затвердженої Постановою правління ПФУ №21-1 від 19 грудня 2003 року. Порушення вбачається позивачем у тому, що саме наведеною ОСОБА_4 встановлений порядок доплати до мінімального розміру страхового внеску застрахованої особи, якими і є платники єдиного і фіксованого податку. Так, ОСОБА_4 передбачає подання застрахованою особою заяви про бажання зарахувати неповний місяць роботи до страхового стажу як повний місяць, проте із жодною заявою позивачка до відповідача не зверталась.

Від представника позивача неодноразово надходили заяви, якими він просив змінити позовні вимоги.

Так, 04.10.2011 року клопотанням представник позивача просив п. 1 позовних вимог викласти у наступній редакції: визнати протиправними дії управління ПФУ у Крижопільському районі по складанню вимоги без наявності у відповідача заяви позивачки складеної за Додатком 28 "ОСОБА_4 про порядок обчислення і сплати страхувальниками, застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до ПФУ", встановленої постановою правління ПФУ від 19.12.2003 року №21-1, та без наявності поданої звітності згідно п. 2.1. р. ІІ Порядку 2.2. від 05.11.2009 року, № 26-1 "Про порядок формування і представлення страхувальниками звітів відносно до сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органами ПФУ".

26.10.2011 року через канцелярію суду представник позивача надав заяву, якою просив п.1 позовних вимог викласти у такій редакції: визнати дії управління ПФУ у Крижопільському районі, по складанню вимоги №270 від 09.06.2011 року протиправними.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та надані у справу докази.

В свою чергу представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи про законність оскаржуваної вимоги та посилаючись на обґрунтування своєї позиції викладені у письмових запереченнях на позовну заяву. Додатково пояснив, що позивачем помилково застосовуються викладені підстави вимог та норми чинного законодавства, оскільки заява відповідно до додатку 28 ОСОБА_4 про порядок обчислення і сплати страхувальниками, застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, - особою подається, зокрема, у випадку неповно відпрацьованого місяця дійсно на добровільній засаді і стосується питання сплати нею більшого розміру внеску з метою отримання повного періоду страхування. Відтак, посилання на її наявність у розглядуваній справі є некоректною. При цьому, вона дійсно позивачем не подавалася, як і пенсійним фондом не застосовувались наведені положення. Мова йде про обовязковий розмір внесків.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідив надані у справу докази на підтвердження позовних вимог та прийшов до висновку про наступне.

ОСОБА_3 зареєстрована Крижопільською районною державною адміністрацією Вінницької області як фізична особа-підприємець, за адресою вул. Черняховського, 20/2, смт. Крижопіль, Вінницька область, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом серія В01 №241308(а.с. 6).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема річного звіту позивача, у 2010 році нарахування внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування склало 75,60 грн. Звіт датовано 31.03.2011 року.

В подальшому відповідачем на адресу позивачки направлялись повідомлення-розрахунки про необхідність здійснити доплату до мінімального страхового внеску за третій та четвертий квартали 2010 року. Так, враховуючи розмір мінімального страхового внеску у третьому кварталі 2010 року та з урахуванням частини сплачених сум єдиного (фіксованого) податку, розмір доплати складає 716,46 грн. Відповідно у четвертому кварталі 2010 року розмір внеску складає 757,14 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.04.2011 року управлінням ПФУ у Крижопільському районі винесено вимогу про сплату боргу № 119, у якій зазначено, що станом на 01.04.2011 року заборгованість зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій та пені ОСОБА_3 становить 1473,60 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеною вимогою, позивачка оскаржила її у адміністративному порядку до вищестоящих органів ПФУ.

За результатами оскарження даної вимоги до Управління ПФУ у Крижопільському районі, наведена вимога, рішенням №9 від 06.05.2011 року за вихідним № 475/06-40/03, залишена без задоволення, як правомірна(а.с.32-33).

Не погоджуючи із такою позицією відповідача, позивачка звернулась із скаргою на вимогу про сплату недоїмки № Ф-119 від 27.04.2011 року та на рішення УПФУ у Крижопільському районі № 475/06-40/03 від 06.05.2011 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

У відповідь на скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення від 31.05.2011 року №2096/06-36/09 про результати розгляду скарги, яким вищезазначену скаргу позивачки залишено без задоволення, а рішення УПФУ у Крижопільському районі про результати розгляду заяви щодо узгодження вимоги про сплату боргу від 27.04.2011 року №Ф-119 та вимогу про сплату боргу в сумі 1473,60 грн. від 27.04.2011 року № Ф-119 - залишено без змін.

За наслідками оскарження позивачкою вимоги про сплату боргу в сумі 1473,60 грн. від 27.04.2011 року № Ф-119, Пенсійний фонд України рішенням 29.08.2011 року №18036/09-10, скаргу позивачки залишено без розгляду, як таку що оформлена без дотримання норм чинного законодавства.

Позивачка не погоджуючись із діями УПФУ у Крижопільському районі щодо складання вимоги про сплату боргу в сумі 1473,60 грн. від 27.04.2011 року № Ф-119 та вважає її протиправною, звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи останній обставинами аналогічним викладеним у скаргах поданих позивачем в межах процедури узгодження оскаржуваної вимоги. При цьому, суд вважає за необхідне також зазначити і те, що строк звернення до суду, передбачений частиною пятою статті 99 КАС України (1 місяць), за таких обставин нею не пропущено.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Так, принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначав Закон України «Про систему оподаткування» (Закон №1251) чинний до 01 січня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 2 даного Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Платниками податків і зборів (обов'язкових платежів), за положеннями статті 4 цього ж Закону є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Законом №1251 до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів), серед іншого, віднесено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058).

З наведеного вбачається, що Закон №1251 лише визначає збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, як обовязковий для платників податків платіж, в той час, як механізм та сплата відповідних страхових внесків врегульована Законом №1058.

Водночас, за приписами статті 5 даного Закону виключно ним регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, страхувальниками відповідно до положень цього Закону є роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону є страхувальниками.

В свою чергу роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Одночасно, відповідно до пункту 3 статті 11 Закону №1058 фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

У Законі наведено також визначення страхових внесків та мінімального страхового внеску.

Так, страховим внеском є кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Поряд із цим, мінімальним страховим внеском є сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

За положеннями Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки.

Разом з тим, як вбачається з положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»: фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають із ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу, з якої сплачуються внески.

Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у 2010 році, внески сплачені позивачем до управління ПФУ у Крижопільському районі, є меншими за розмір мінімального страхового внеску для зазначених осіб, що становить у липні-вересні 294,82 грн., у жовтні-листопаді - 301,12 грн., грудні 306, 10 грн.

За вимогами частини шостої статті 20 Закону №1058 страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та /або не сплачені страхувальниками у строки визначені статтею 20 Закону, в тому числі обчислені територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Страхувальникам, які мають недоїмку, територіальні органи Пенсійного фонду, надсилають вимогу про сплату такої недоїмки. Відповідні положення передбачені частиною 3 статті 106 Закону №1058.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскаржувана позивачем вимога Управління ПФУ у Крижопільському районі відповідає вказаним критеріям, в тому числі і пропорційності в частині дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Мотивація та докази, надані позивачем, не дають суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідача, та встановлені у справі обставини не підтверджують позиції позивача покладеної в основу позовних вимог про скасування оскаржуваного рішення. При цьому, суд дійсно погоджується із позицією відповідача в частині помилкового застосування ФОП ОСОБА_3 до даних правовідносин іншого порядку додаткової добровільної сплати, за умови обовязкових платежів. Тобто, відповідно до пункту 15.1 вказаної вище ОСОБА_4, застрахована особа, яка бажає зарахувати неповний місяць роботи до страхового стажу як повний місяць, подає до органів Пенсійного фонду заяву згідно з додатком 28. В той час, коли УПФ України у Крижопільському районі виставлена позивачу вимога за несплату обовязкових платежів, які, як досліджено та встановлено в судовому засіданні розраховані правильно та відповідно до чинного законодавства. Такі ж підстави стосуються і звітності згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку формування і представлення страхувальниками звітів відносно до сум нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування органами Пенсійного фонду України, на яку посилається позивач.

Що стосується вимог позивачки про визнання дій УПФ України у Крижопільському районі по складанню вимоги протиправними, то підстави цієї вимоги зводяться до того, що, на думку підприємця, суб'єкт владних повноважень не мав права без наявності заяви позивача та без поданої нею звітності формувати вимогу. Такі підстави, на думку суду, стосуються безпосередньо самої вимоги та можуть виступати предметом її оскарження, що вказано вище та оцінено судом. Тобто, позивачкою помилково наведені обставини ототожнюються із можливістю встановлення наявності чи відсутності повноважень органу пенсійного фонду на її складення. При цьому, будь-яких підстав щодо дійсно наявності чи відсутності підстав в УПФ України у Крижопільському районі на складання вимоги позивачем не наведено. Судом же в свою чергу враховані викладені вище положення закону щодо віднесення до компетенції Пенсійного фонду вирішення питання про складання вимоги.

На підставі викладеного та враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, витрати пов'язані з розглядом справи, згідно положень статті 94 КАС України, позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна

26.10.2011