Справа № 758/8538/16-а
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/8538/16-а
П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2016 року Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого суддіЛаріонової Н.М.,

при секретаріКалашніковій Л.Д.,

за участю представника позивача Яковенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (надалі ГУ ПФУ в Київській області) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві (надалі ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві) про скасування рішення органу державної виконавчої служби, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві від 21.06.2016 р. про накладання штрафу за невиконання позивачем виконавчого листа № 758/133/14-а, виданого Подільським районним судом м.Києва 17.10.2014 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Київській області про перерахунок пенсії, копія якої була отримана позивачем 30.06.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовує, що постановою державного виконавця від 21.06.2016 року по ВП №46011776 за невиконання рішення суду накладено штраф в розмірі 680 грн.В постанові державного виконавця про накладення штрафу від 21.06.2016 за невиконання рішення суду відповідно до виконавчого листа № 758/133/14-а від 17.10.2014 р., стягувачем де є ОСОБА_1 . У вказаній постанові про накладення штрафу зазначається, що, 19.01.2015 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого документа, копію якої направлено боржнику до виконання. У зв`язку з невиконанням рішення суду у повному обсязі, постановою державного виконавця від 03.11.2015 р. на позивача, як боржника у виконавчому провадженні, накладено штраф у розмірі 680 грн. та вимогою відвстановлено новий строк виконання рішення суду. Станом на 21.06.2016 органом ПФУ рішення суду у повному обсязі не виконано. Стверджує, що даний висновок не відповідає дійсності, що підтверджується копією листа Головного управління, отриманого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (додається), в якому викладено обставини, що унеможливлюють у повному обсязі виконання даного рішення.Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки про розмір грошового забезпечення наданої Київським обласним військовим комісаріатом вих. № 3/2/71189 від 28.05.2012 року виходячи з - посадового окладу - 1160 грн., - військового звання - 135 грн., - процентної надбавки за вислугу років - 40% - 518 грн., - надбавки за виконання особливо важких завдань - 50% - 906,50 грн., - надбавку за класну кваліфікацію - 12% - 139.20 грн., - надбавки за особливі умови служби - 35% - 406 грн., - премії - 90% - 1044 грн.На виконання вказаного рішення головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення наданої Київським обласним військовим комісаріатом вих. № 3/2/71189 від 28.05.2012 року з 01.02.2014 року. Сума по перерахунку за період з 01.02.2014 року по 31.10.2015 року складає 8 589,09 грн. Позивач наголошує, що для прийняття рішення щодо застосування санкцій, державний виконавець повинен встановити два факти: по-перше, що судове рішення не виконано, по-друге, що рішення суду не виконано без поважних на то причин.В мотивувальній частині оскаржуваної постанови відсутнє обґрунтування прийнятого державним виконавцем рішення щодо невиконання боржником судового рішення, в оскаржуваній постанові зазначено, що «станом на 21.06.2016 боржником рішення суду у повному обсязі не виконано». В зазначеному документі не наведені доводи, на підставі яких державний виконавець прийшов до висновку про відсутність у боржника поважних причин, які б унеможливлювали в повному обсязі виконання боржником судового рішення. Жодних дій щодо перевірки цього факту державним виконавцем не здійснено.На підставі зазначеного позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.06.2016 року про накладання штрафу ВП № 46011776.

В судовому засіданні представник позивача підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі, з наведених в ньому підстав, по суті заявлених позовних вимог, суду пояснила, що підстав для накладення штрафу на позивача у державного виконавця не було, оскільки останній в повній мірі не перевірив факт виконання рішення суду.

Представник відповідача до судового засідання не з*явився, про час та місце його проведення повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату і місце судового засідання, в звязку з чим вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Статтею 9 цього Кодексу, зокрема визначено, що суд при вирішенні справи керується і принципом законності. Частиною 4 цієї статті, зокрема відзначається принцип ієрархічності нормативно-правових актів. Так, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародного договору чи іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу правову силу.

Відповідно до вимог ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено перелік обставин, які підлягають перевірці з боку суду у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п`ята статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 46011776по примусовому виконанню виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва № 758/133/14-а, виданого 17.10.2014 року.

Постановою ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного вище виконавчого документу та встановлений строк для добровільного виконання боржником рішення суду, а саме для проведення перерахунку та виплати пенсії на користь ОСОБА_1 .

Постановою від 21.06.2016 року за невиконання у наданий для самостійного виконання строк рішення суду на боржника на ГУПФУ у Київській області накладено штраф у розмірі 680 грн. Правовою підставою прийняття такого рішення визначене положення ст.89 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає таке рішення відповідача необґрунтованим з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (із змінами та доповненнями) (далі за текстом Закон № 606).

Так, у відповідності до Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону № 606, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, для прийняття рішення щодо застосування санкцій, передбачених ч. 1 ст. 89 цього Закону державний виконавець повинен встановити два факти: по-перше, що судове рішення не виконано, по-друге, що рішення суду не виконано без поважних на те причин.

Відповідачем матеріали виконавчого провадження для можливості дослідження їх у судовому засіданні, суду не надані, у зв`язку з чим суд обмежується дослідженням наданими позивачем документами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою накладено штраф за невиконання рішення суду, яким у спірних правовідносинах є постанова Подільського районного суду м.Києва по справі №758/133/14-а, якою, зокрема, зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб».

Обов`язковість судових рішень безпосередньо закріплена в Конституції України та не потребує додаткового закріплення у судовому рішенні.

Так, у відповідності до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 255 КАС України, постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно роз`яснень пункту 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Аналіз наведеної норми доводить, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Представник позивача посилалась на те, що виплати пенсій та інших платежів управління здійснює виключно у межах фінансових ресурсів, виділених Пенсійним фондом України, однак управлінню такі кошти не перераховані.

Суд вважає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові Судової палати у адміністративних справах Верховного Суду України від 24.03.2015 року у справі № 21-66а15 яка в силу ч.4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка в силу положень ст. 244-2 КАС України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про накладення штрафу не наведені доводи прийнятого державним виконавцем рішення щодо невиконання боржником судового рішення. Також, в постанові не наведені доводи на підставі яких, державний виконавець прийшов до висновку про відсутність поважності причин, які обумовили не виконання боржником судового рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що державним виконавцем постанова від 21.06.2016 року про накладання штрафу на ГУПФУ у Київській області, винесена передчасно, з порушенням наведених судом норм Закону України «Про виконавче провадження» таКодексу адміністративного судочинства України, а тому вказана постанова підлягає визнанню незаконною та скасуванню.

З наведеного виходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121,122-143, 151-54, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254, пунктами 2-1, 6 розділу 7 Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.06.2016року про накладання штрафу ВП № 46011776 за невиконання рішення суду відповідно до виконавчого листа № 758/133/14-а від 17.10.2014.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.06.2016 року про накладання штрафу ВП № 46011776за невиконання рішення суду відповідно до виконавчого листа № 758/133/14-а від 17.10.2014.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному тексті.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. М. Ларіонова