Справа № 826/6380/15
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/39670/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі Бухтіярової І.О., Маринчак Н.Є., Приходько І.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 року

у справі № 826/6380/15

за позовом ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.)

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась у квітні 2015 року до суду з позовом до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.10.2014 року № .

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2015 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 року постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Вважає рішення суду апеляційної інстанції безпідставним, необґрунтованим. Прийнятим з порушенням норм матеріального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем було проведено документальну позапланову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 05.09.2014 року № 348/17-01/.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.10.2014 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 259 554,27 гривні, у тому числі основний платіж - 207 507,42 гривень, штрафні (фінансові) санкції - 52 046,85 гривень.

Підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував висновок відповідача про порушення позивачем вимог: абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік - 207 507,42 гривень.

Такий висновок ґрунтується на тому, що позивач у 2013 році отримала від ТОВ «ФК «Вектор Плюс» оподаткований дохід у вигляді анулювання (спрощення) боргу (за ознакою доходу - 126 «додаткове благо») у сумі 1 221 981,28 гривня (основної суми боргу (кредиту) та відсотків (плати за користування кредитом), однак не задекларувала його у відповідності до вимог ПК України та не сплатила грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між позивачем (позичальником) та ТОВ «Сведбанк» (банком), був укладений Кредитний договір № 2706/1207/71-564 від 13.12.2007 року (далі - Кредитний договір № 2706/1207/71-564), за яким банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 165 000,00 дол. США на строк по 13.12.2037 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

28.11.2012 року на підставі укладеного договору факторингу № 15 відбулося відступлення права вимоги заборгованості (включаючи суму наданого кредиту, відсотки нараховані банком за користування кредитом, комісії, штрафні санкції) по Кредитному договору № 2706/1207/71-564.

Також 28.11.2012 року було відступлено право вимоги за іпотечним договором № 2706/1207/71-564 від 13.12.2007 року на підставі договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року та договору про відступлення права за іпотечними договорами.

18.03.2013 року між ОСОБА_4, як боржником, та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», як кредитором за Кредитним договором № 2706/1207/71-564 на підставі Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, був укладений Договір № 2706/1207/71-564/03 про припинення зобов'язання переданням відступного (далі - Договір № 2706/1207/71-564/03), відповідно до п.1.1 якого сторони дійшли згоди про припинення зобов'язань боржника, які виникли на підставі Кредитного договору № 2706/1207/71-564 із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі боржником кредитору суми відступного не пізніше 10.09.2013 року. Станом на 18.03.2013 року загальна сума заборгованості боржника за Кредитним договором № 2706/1207/71-564 складає 322 219,68 доларів США, з яких 164 034,00 доларів США - заборгованість по основній сумі кредиту, 78 905,17 доларів США - заборгованість за процентами, 79 280,51 доларів США - нарахована пеня.

Згідно умов п.1.2 Договору № 2706/1207/71-564/03 відступним є сума грошових коштів за таких умов: у разі реалізації майна (двокімнатна квартира № 46, загальною площею 54,00 кв.м., що розташована в будинку за номером 20/2, по вул. Якіра в м. Києві) у строк до 10.09.2013 року розмір відступного складає 93 870,00 доларів США, що за середньозваженим курсом на міжбанківському ринку станом на 06.03.2013 року дорівнює 762 224,40 гривні, але буде переглянуто пропорційно зміні середньозваженого курсу долара США на міжбанківському ринку; у разі, якщо до 10.09.2013 року майно, передбачене договором не реалізовано, а також не укладено попереднього договору купівлі-продажу такого майна, у разі погашення заборгованості єдиним платежем у строк до 24.09.2013 року, розмір відступного складає 93 870,00 доларів США, що за середньозваженим курсом на міжбанківському ринку станом на 06.03.2013 року дорівнює 762 224,40 гривні, але буде переглянуто пропорційно зміні середньозваженого курсу долара США на міжбанківському ринку.

Позивачем було погашено заборгованість в загальній сумі 762 224,40 гривні платежами 26.06.2013 року та 09.06.2013 року, тому відповідно до умов п.1.2. Договору № 2706/1207/71-564/03 від 18.03.2013 року, у зв'язку з передачею відступного, було припинено зобов'язання, визначене кредитним договором і за рішенням кредитора відбулося передбачене п.2.1. Договору анулювання залишку боргу за кредитним договором № 2706/1207/71-564 від 13.12.2007 року в загальній сумі 1 869 504,84 гривні, у тому числі: заборгованість по кредиту - 577 523,30 гривні, по відсоткам - 644 457,98 гривень, по неустойці - 647 523,56 гривні.

Крім того, як свідчать матеріали справи та встановлено судами, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» була надана ОСОБА_4 Довідка вих. № 605-юр від 15.10.2013 року про те, що зобов'язання позивача по Кредитному договору № 2706/1207/71-564 - припинені.

Крім того, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було надіслано позивачу листа № 22-09/2014 від 22.09.2014 року, яким повідомлено, що в результаті добровільного погашення заборгованості у сумі 762 224,40 гривні, залишок заборгованості всього становив - 1 869 504,84 гривні, у тому числі заборгованість по тілу кредиту - 577 523,30 гривні, заборгованість по відсоткам - 644 457,98 гривень, заборгованість по штрафам (пеня) - 647 523,56 гривні; враховуючи виконання умов п.1.2 Договору № 2706/1207/71-564/03, з дати отримання коштів, було припинено зобов'язання, визначені Кредитним договором № 2706/1207/71-564, і за рішенням нового кредитора відбулося передбачене в п.2.1 Договору № 2706/1207/71-564/03 анулювання залишку боргу, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності по Кредитному договору № 2706/1207/71-564.

Тобто, позивачу за Кредитним договором № 2706/1207/71-564 від 13.12.2007 року було прощено (анульовано) борг у сумі 1 221 981,28 гривня, з якого: заборгованість по тілу кредиту - 577 523,30 гривні, заборгованість по відсоткам - 644 457,98 гривень.

При цьому, вказаним листом позивача було повідомлено про те, що анульована сума заборгованості є доходом, а відтак підлягає оподаткуванню, при цьому позивач самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, тоді як прощений борг за кредитом і відсотками за користування кредитом, не є доходами платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходив з наступного.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Так, відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Платник податку у відповідності до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 15 % бази оподаткування щодо доходів, одержаних платником податку (крім випадків, визначених у п. п. 167.2-167.4). У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою 15 %.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Так, згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, в силу положень цивільного законодавства, відсотки за користування кредитом є платою за кредит, а отже несплачені гроші божником є заборгованістю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, крім того не спростовано позивачем, ОСОБА_4 отримала доход у вигляді суми боргу (тіло кредиту та відсотки), анульованої кредитором за його самостійним рішенням. ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (кредитором) надіслано позивачу повідомлення про анулювання боргу та відображено суми прощеного боргу у податкових розрахунках № 1ДФ за підсумком 4-го звітного кварталу 2013 року, у якому така сума боргу була анульована, а відтак суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що у позивача в силу податкового законодавства виник обов'язок відобразити у річній податковій декларації та самостійно сплатити з отриманого доходу податок на доходи з фізичних осіб, втім такий обов'язок виконаний позивачем не був.

Відповідно до пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 120.1. ст. 120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 року у справі № 826/6380/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підпис (підпис) І.О. Бухтіярова
Судді: підпис (підпис) Н.Є. Маринчак
підпис (підпис) І.В. Приходько