Справа № 821/1153/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 р.м. ОдесаСправа № 821/1153/16

Категорія: 5.1.2Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про вжиття заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просило застосувати до відповідача захід реагування у вигляді зупинення подальшої експлуатації будівель і споруд новобудови «база вантажних автомобілів та сільськогосподарської техніки», які він використовує у своїй господарській діяльності за місцем розташування: АДРЕСА_1, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки шляхом заборони використовувати відповідачу у своїй господарській діяльності зазначені будівлі та споруди, окрім робіт, пов'язаних із усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, до повного усунення порушень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що період з 27 по 29 липня 2016 року Білозерським районним сектором ГУ ДСНС України у Херсонській області проведено позапланову перевірку новобудови «база вантажних автомобілів та сільськогосподарської техніки» ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, з питань додержання ним, як суб'єктом господарювання, вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, про що складено акт № 98.

Під час перевірки встановлено невиконання ФОП ОСОБА_2 вимог припису позивача від 15.04.2016 року та виявлені порушення з боку відповідача таких нормативно-правових актів: А.01.001-2014 «Правила пожежної безпеки в України», ДБН В. 2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі», постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 564 «Порядок функціонування добровільної пожежної охорони», постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1995 року за № 232 «Положення про порядок і умови обов'язкового особистого страхування працівників відомчої та сільської пожежної охорони і членів добровільних пожежних дружин (команд)», Закону України «Про страхування», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», наказу Міністерства оборони України від 14.11.2013 року № 771 «Правила надання технічних умов до інженерного забезпечення об'єкта будівництва щодо пожежної та техногенної безпеки», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2013 року за № 1988/24520, ДСТУ Б.В. 2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавко захисту будівель і споруд», ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», ДБН В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва», наказу МНС України від 15.08.2007 року № 557 «Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.09.2007 року за № 1006/14273, наказу МНС України від 18.12.2000 року № 338 (у редакції наказу МНС України від 16.08.2005 року № 140) «Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об'єктів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.09.2005 року за № 970/11250 та постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.1999 року № 192 «Положення про організацію оповіщення та зв'язку у надзвичайних ситуаціях».

Так, відповідачем не забезпечено новобудову протипожежним водопостачанням, не забезпечено протипожежне водопостачання від пожежних гідрантів або з резервуарів (водойм), не проведено заміри опору ізоляції електромереж та контурів заземлення і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання, не створено добровільну пожежну охорону з метою проведення заходів із запобігання виникненню пожеж та організації їх гасіння, не застраховано членів добровільної пожежної охорони, не забезпечено електрощити та групові електрощити автономною системою пожежогасіння, не введено в експлуатацію новобудову відповідно до чинного законодавства, не обладнано будівлі та споруди захистом від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, не обладнано будівлі та споруди автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до ДБН, не проведено вогнезахисну обробку несучих металів та будівельних конструкцій до забезпечення нормованих меж вогнестійкості відповідно до вимог норм, не розроблено та не погоджено план локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій (ПЛАС), не розроблено паспорт ПНО, не забезпечено всі приміщення радіотрансляційними точками.

Враховуючи зазначене та з метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоров'ю людей, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушення, встановлені позивачем під час перевірки ФОП ОСОБА_2 та викладені в акті перевірки, пов'язані з ризиком настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі та є обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленого позову з огляду на викладене.

Статтею 55 Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 року № 5403-VI передбачені заходи щодо забезпечення пожежної безпеки, відповідно до ч. 1 якої забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб'єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.

Діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.04.2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Згідно із ч. 7 ст. 7 вказаного Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

Водночас, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів може бути недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання (ч. 1 ст. 70 наведеного Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Центральний орган виконавчої влади згідно норми ч. 2 ст. 64 зазначеного Кодексу реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Згідно Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України «Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій» від 16.01.2013 року № 20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України (далі - Міністр), одним з основних завдань якого є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, що забезпечується безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Підставою для звернення позивача із даним позовом та відповідно застосування судом до відповідача заходів реагування стали встановлені порушення останнім вимог чинних нормативно-правових актів з питань пожежної і техногенної безпеки, а саме: відповідачем не забезпечено новобудову протипожежним водопостачанням, не забезпечено протипожежне водопостачання від пожежних гідрантів або з резервуарів (водойм), не проведено заміри опору ізоляції електромереж та контурів заземлення і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання, не створено добровільну пожежну охорону з метою проведення заходів із запобігання виникненню пожеж та організації їх гасіння, не застраховано членів добровільної пожежної охорони, не забезпечено електрощити та групові електрощити автономною системою пожежогасіння, не введено в експлуатацію новобудову відповідно до чинного законодавства, не обладнано будівлі та споруди захистом від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, не обладнано будівлі та споруди автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до ДБН, не проведено вогнезахисну обробку несучих металів та будівельних конструкцій до забезпечення нормованих меж вогнестійкості відповідно до вимог норм, не розроблено та не погоджено план локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій (ПЛАС), не розроблено паспорт ПНО, не забезпечено всі приміщення радіотрансляційними точками.

Під час проведення перевірки відповідача та встановлення наведених порушень з боку останнього не було висловлено жодних зауважень чи заперечень до акту перевірки, доказів в спростування виявлених порушень останнім надано не було.

Апелянт, як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення, посилається на те, що виявлені позивачем порушення усуваються відповідачем, проте для цього необхідний додатковий час, в тому числі, у зв'язку із закінченням відповідних робіт на об'єкті перевірки.

Однак, на думку колегії суддів, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції та, відповідно, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки суд приймає судове рішення про відсутність підстав для вжиття відповідних заходів реагування виключно у разі, якщо перестали існувати або усунуті всі порушення, що стали підставою для висновку про необхідність вжиття заходів реагування, проте під час судового розгляду даної справи відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження усунення ним порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Що стосується посилань апелянта на те, що встановлене порушення з боку останнього в частині не забезпечення новобудови протипожежним водопостачанням не відповідає дійсності, оскільки відповідно до робочого проекту об'єкту перевірки витрати води на зовнішнє пожежогасіння відбувається з річки Вірьовчина, колегія суддів зазначає, що відповідно до наведеної частини робочого проекту об'єкта перевірки витрати води на зовнішнє пожежогасіння відбувається з річки Вірьовчина з влаштуванням впорядкованого до неї під'їзду на відстані 80 метрів по прямому протягуванню пожежного рукава до запланованих об'єктів, проте доказів безпосереднього забезпечення такого водопостачання, як визначено наведеними положеннями, відповідачем не надано, а тому наведені доводи не спростовують встановленого порушення.

Також, колегія суддів зазначає, що підставами для застосування заходів реагування в першу чергу є наявність встановлення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей. При цьому, кількість таких порушень є неважливою, так як наявність навіть одного порушення може створювати загрозу життю та здоров'ю людей.

Крім того, колегія суддів враховує, що застосовані заходи реагування, в першу чергу, спрямовані на уникнення загрози життю і здоров'ю людей, в зв'язку з відсутністю на об'єкті відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення, а тому обґрунтованим є висновок суду щодо застосування до відповідача крайнього заходу у вигляді повного зупинення роботи такого об'єкта.

Разом з тим, слід зауважити, що відповідно до ст. 183-2 КАС України особа має право подати заяву про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої п. 5 ч. 1 цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Таким чином, після усунення порушень, зафіксованих у акті перевірки відповідач має право звернутись до суду із заявою про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду цієї справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для застосування до відповідача заходів реагування.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги, а висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають вимогам закону і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційних скарг їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про вжиття заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець

17 жовтня 2016 р.