Справа № 2а-11399/10/1370
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/4975/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (судді-доповідача),

Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби України, Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою Львівської митниці Державної фіскальної служби на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И ЛА:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій, з урахуванням збільшення вимог, просила зобов'язати Львівську митницю виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року в повному обсязі та сплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 17 травня 2011 року по 7 червня 2012 року з врахуванням інфляційних витрат в сумі 43008,87 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2016 року, заяву ОСОБА_3 про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення задоволено частково. Стягнуто з Львівської митниці на користь позивача середню заробітну плату за час затримки при виконанні постанови Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року у справі №2а-11399/10/1370 за період з 17 травня 2011 року по 5 червня 2012 року у сумі 25167,88 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

У касаційній скарзі представник Львівської митниці, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та відмовити у задоволенні заяви.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року ОСОБА_3 поновлено на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці. Визнано протиправним наказ ДМС України від 24 листопада 2010 року №2189-к «По особовому складу» та наказ Львівської митниці від 25 листопада 2010 року №1080-к. Стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 листопада 2010 року по 16 травня 2011 року в розмірі 19911,06 грн. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення на роботі та стягнення компенсації за вимушений прогул у межах стягнення за один місяць в сумі 3658,87 грн.

На виконання вказаного судового рішення наказом ДМС України від 6 червня 2012 року №1188 ОСОБА_3 поновлено на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що відповідачем виконано рішення суду з затримкою, а саме 6 червня 2012 року, а тому ОСОБА_3 має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді фактично виконана 6 червня 2012 року, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з 17 травня 2011 року по 5 червня 2012 року.

При цьому, суди обґрунтовано взяли до уваги той факт, що в період з 15 вересня 2011 року по 31 травня 2012 року ОСОБА_3 працювала у ТзОВ «СУПП «Равтранс» та отримала за цей період дохід в сумі 20100,0 грн., у зв'язку з чим, дійшли вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, за виключенням суми яку позивач отримала працюючи на підприємстві.

Крім того, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність позовних вимог у частині нарахування індексації на суму середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, оскільки виплата середнього заробітку за рішенням суду є виплатою разового характеру та не входить до переліку об'єктів індексації, визначених статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман