Справа № 823/865/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року справа № 823/865/16

15 год. 42 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Гоголевій Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за договором про надання правової допомоги, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти» до Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось публічне акціонерне товариство «Дашуківські бентоніти» (далі - позивач) з позовною заявою до Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.01.2016 форми «Р» № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем здійснено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, про що складено акт від 17.12.2015 № 73/23-12-22-016/002223941. На підставі вказаного акту прийнято оскаржувані повідомлення- рішення від 27.01.2016 форми «Р» № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4. Не погоджуючись з висновками перевірки та податковими-повідомленнями рішеннями позивач зазначає, що під час проведення перевірки відповідачу було надано всі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують здійснення господарських операції.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача зазначав, що посилання контролюючого органу на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.09.2016 у справі № 646/8865/16-к - є помилковим, оскільки не можна вважати обов'язковими обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду кримінальної справи, при оцінці правомірності поведінки юридичної особи, працівником (представником) якої була ця фізична особа, якщо йдеться про відповідальність за порушення юридичною особою законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Відповідач позов не визнав та надав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 17.12.2015 № 73/23-12-22-016/002223941, в якому встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 1953184 грн.; пп.263.5.1 п.263.5, пп.263.6.1 п.263.6 ст.263 ПКУ, в результаті чого занижено податкове зобовязання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі 4478030 грн 68 коп., п. 138.2, пп.138.8.1 п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПКУ, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 1959556 грн. та пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПКУ, в результаті чого завищено відємне значення обєкту оподаткування з податку на прибуток за 2014 рік на суму 408282 грн.

Також представник відповідача в обґрунтування заперечень на адміністративний позов посилається на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.09.2016 у справі № 646/8865/16-к, якою посадову особу засновника TOB «Українська нафто газова-компанія» - ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво).

На підставі викладеного представник відповідача у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Дашуківські бентоніти» 18.12.1995 зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний код 00223941.

Посадовими особами Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, про що складено акт від 17.12.2015 № 73/23-12-22-016/002223941.

Висновками акту перевірки встановлено, наступні порушення:

- п. 138.2, п.п.138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 1 959 556 грн, у тому числі за III 202 року в сумі 510 761 грн за 2012 рік у сумі 1 134 711 грн, за 2013 рік в сумі 824 845 грн;

- п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI, в результаті чого завищено відємне значення обєкту оподаткування з податку на прибуток за 2014 рік на суму 408 282 грн;

- п. 198.1, п. 198.2, 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI, результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 1 953 184 грн, у тому числі за червень 2012 року у сумі 128 851 грн, за серпень 2012 року у сумі 193 432 грн, за вересень 2012 року у сумі 164 156 грн, за жотень 2012 року у сумі 114 534 грн, за листопад 2012 року у сумі 25 943 грн, за грудень 2012 року у сумі 203 761 грн, за січень 2013 року у сумі 241 659 грн, за лютий 2013 року у сумі 124 091 грн, за березень 2013 року у сумі 291 936 грн, за квітень 2013 року у сумі 210 573 грн, за листопад 2013 року в сумі 4248 грн;

- п. 168.1.5 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI, в частині порушення строків перерахування податку на доходи фізичних осіб у 2014 році відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI;

- абз. «б», п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI, в результаті чого встановлено, що за І квартал 2014 року не подану форму 1-ДФ;

- п.п. 263.5.1 п. 263.5, п.п. 263.6.1 п. 263.6 ст. 263 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено податкове зобовязанн з плати за користування надрами для видобування корисних копалин всього у сумі 4 478 030 грн 68 коп., у тому числі за І квартал 2013 року на суму 951 624 грн 30 коп., за ІІ квартал 2013 року на суму 652 393 грн 05 коп., за ІІІ квартал 2013 року у сумі 982 814 грн 75 коп. за ІV квартал 2013 року у сумі 1 109 305 грн 50 коп., за І квартал 2014 року на суму 133 922 грн 09 коп., за ІІІ квартал 2014 року на суму 380 090 грн 44 коп., за ІV квартал 2014 року у сумі 267 880 грн 55 коп.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.01.2016 форми «Р»:

- № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 1 090 634 грн, в тому числі 872504 грн основного платежу та 218127 грн штрафних санкцій;

- № НОМЕР_2 про збільшення грошового зобовязання з плати за користування надрами на загальну суму 5 597 538 грн 35 коп., в тому числі 4478030 грн 68 коп. основного платежу та 1 119 507 грн 67 коп. штрафних санкцій;

- № про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток на загальну суму 2 449 445 грн 00 коп., в тому числі 1 959 556 грн 00 коп. основного платежу та 489 889 грн 00 коп. штрафних санкцій;

- № про завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на суму 408 282 грн.

Судом встановлено, що між публічим акціонерним товариством «Дашуківські бентоніти» та товариством з обмеженою відповідальністю «Українська нафто-газова компанія» (далі- ТОВ «Українська нафто-газова компанія») укладено договір на постачання природного газу від № 28.05.2012 № П-12-011/К-ДБ-П-0528/1, відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується передати у власність покупцю природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вартість прийнятого обсягу газу на умовах передбачених цим договором.

На підтвердження реальності та товарності фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Українська нафто-газова компанія» позивачем до матеріалів справи надано:

- податкові накладні № 20 від 15.01.2013 на суму 429 502 грн, № 86 від 23.01.2013 на суму 472 425 грн, № 115 від 31.01.2013 на суму 548 000 грн 46 коп., № 102 від 28.02.2013 на суму 744 546 грн 17 коп., № 34 від 25.02.2013 на суму 200 000 грн, № 35 від 27.02.2013 на суму 150 000 грн, № 131 від 31.03.2013 на суму 1 401 614 грн 05 коп., № 121 від 30.04.2013 на суму 1 263 434 грн 80 коп.;

- акти передачі-приймання та передачі-приймання природного газу: від 31.01.2013, від 28.02.2013,від 31.03.2013, від 30.04.2013;

- платіжні доручення на оплату природного газу:від 08.06.2012 № 2170 на суму 343 601 грн 60 коп., від 19.06.2012 № 2241 на суму 214 751 грн, від 25.06.2012 № 2285 на суму 214 751 грн, від 04.07.2012 № 2094 на суму 159 718 грн 04 коп., від 10.07.2013 № 2090 на суму 300 651 грн 12 коп., від 23.07.2013 № 2142 на суму 386 551 грн 44 коп., від 27.08.2012 № 2168 на суму 300 000 грн, від 05.09.2012 № 2217 на суму 13 673 грн 61 коп., від 12.09.2012 № 2111 на суму 343 601 грн 28 коп., від 21.09.2012 № 2148 на суму 386 551 грн 44 коп., від 03.10.2012 № 2175 на суму 254 784 грн 65 коп., від 18.10.2012 № 2113 на суму 343 601 грн 28 коп., від 24.10.2012 № 2143 на суму 434 601 грн 28 коп., від 05.11.2012 № 2202 на суму 438 718 грн 70 коп., від 12.11.2012 № 2293 на суму 343 601 грн 60 коп., від 21.11.2012 № 2362 на суму 343 601 грн 60 коп., від 05.12.2012 № 2446 на суму 529 738 грн 04 коп., від 11.12.2012 № 2502 на суму 408 026 грн 90 коп., від 20.12.2012 № 2596 на суму 400 000 грн.

Однак, висновками акта перевірки від 17.12.2015 № 73/23-12-22-016/002223941, зазначено, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Українська нафтогазова компанія» з постачання природного газу.

Висновки про відсутність реальності вказаних господарських операцій відповідачем зроблено на підставі дефектності актів приймання-передачі природного газу, довідок до актів транспортування газу, оскільки за даними АРМ «Митниця» - ТОВ «Українська нафтогазова компанія» в липні-грудні 2012 року не імпортувало природний газ.

Крім того, згідно даних АС «Співставлення податкового зобовязання та податкового кредиту контрагентів» станом на 16.12.2015 року обліковується розбіжність між податковими зобовязаннями ТОВ «Українська нафтогазова компанія» та податковим кредитом публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти» за червень 2012 - квітень 2013 року на суму 1 948 935 грн 79 коп. При цьому, розбіжності виникли внаслідок не підтвердження реальності здійснення ТОВ «Українська нафтогазова компанія» господарських операцій.

Також висновками акту перевірки встановлено, що відповідно до поданих податкових розрахунків з плати за користування надрами для видобування корисних копалин з І кварталу 2013 року по IV квартал 2014 року публічне акціонерне товариство «Дашуківські бентоніти» розраховувало вартість одиниці видобутої глини лише за розрахунковою вартістю відповідного виду товарної продукції.

В п. 3.5.2 акта перевірки, проведено розрахунок вартості одиниці видобутої глини за фактичними цінами реалізації шляхом зменшення суми доходу отриманого від реалізації на суму витрат, повязаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням), витрати на паливо - мастильні матеріали по перевезеннях, митним оформленням відповідного виду товарної продукції (обороти по рахунках бухгалтерського обліку 93 «Витрати на збут» кореспонденція рахунків бухгалтерського обліку Дт 93 «Витрати на збут» Кт 84 «Інші операційні витрати», 803 «Витрати топлива і енергії», Дт 203 «Топливо», 84 «Інші операційні витрати», Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», Дт803 «Витрати топлива і енергії» Кт 203 «Топливо»,) та за розрахунковою вартістю з урахуванням витрат на первинну переробку (збагачення) (обліковуються по бухгалтерському рахунку 231 «Основне виробництво» кореспонденція рахунків бухгалтерського обліку Дт 231 «Основне виробництво» Кт 803 «Затрати топлива і енергії», Дт 803 «Затрати топлива і енергії» Кт203 «Топливо», Дт 203 «Топливо» Кт 631 «Розрахунки з постачальниками»).

Відповідно за результатами перевірки визначено вартість одиниці видобутої глини бентонітової за фактичними цінами реалізації, а вартість глини палигорськітової - за розрахунковою вартістю, в результаті чого донараховано податкові зобовязання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму 4 478 030 грн 68 коп.

Отже, висновками акту перевірки щодо дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства зазначено, що оформлення публічним акціонерним товариством «Дашуківські бентоніти» отримання природного газу від ТОВ «Українська нафтогазова компанія» відповідно умов договору на постачання природного газу від № 28.05.2012 № П-12-011/К-ДБ-П-0528/1, здійснено позивачем лише з метою одержання податкової вигоди у вигляді мінімізації податкових зобовязань з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі за текстом - ПК України).

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

В п. 200.3 ст. 200 ПК України зазначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Стосовно висновкамів акту перевірки щодо плати за користування надрами, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одниим із видів діяльності публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти» є добування піску, гравію, глин і каоліну.

У 2013 році та в І кварталі 2014 року справляння плати за користування надрами для добування корисних копалин здійснювалось позивачем відповідно до змін, які внесено до ПК України Законом України № 5083-VI від 05.07.2012 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» в частині розділу XI - справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин, ст. 263.9.1 ПК України, якою передбачені ставки плати по більшій з двох величин від вартості видобутих корисних копалин: у відсотках для сировини формувальної та для огрудкування залізорудних концентратів - глини бентонітової 5% від вартості видобутих корисних копалин, але не менше абсолютного значення 3,59 грн за 1 тонну видобутої глини бентонітової; у відсотках для сировини адсорбційної - бентоніт, палигорскіт, цеоліт, сапоніт 5% від вартості видобутих корисних копалин, але не менше абсолютного значення 3,66 грн за 1 тонну видобутого палигорскіту.

Для окремих груп корисних копалин запроваджено граничний розмір ставки плати за видобуту корисну копалину, що визначена у абсолютному значенні (ст. 263.7.2 ПК України) і яка застосовується для обчислення податкових зобовязань з плати у випадках, коли величина видобутку величин вартості відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) та ставки плати для такої корисної копалини у відсотках є меншою величини ставки в гривнях за одиницю видобутих корисних копалин, визначеної у колонці 5 таблиці ставок плати у підпункті 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України.

Позивачем обчислювалась вартість видобутих корисних копалин бентоніту та палигорскіту (мінеральної сировини) за розрахунковою вартістю, яка більше абсолютного значення.

Державна податкова служба України листом від 24.12.2012 № 12223/0/71-12/15-2117 «Про умови справляння плати за користування надрами для видобування корисних копалин у 2013 році» зазначила, що з метою спрощення складання податкової звітності з Плати при необхідності порівняння із «граничною» ставкою Плати, що встановлена для окремих видів видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) у колонці 5 таблиці ставок Плати підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Кодексу, передбачено обчислення вартості видобутої корисної копалини як співвідношення величини граничної ставки Плати в гривнях та ставки Плати, що визначена у колонці 4 таблиці ставок Плати підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Кодексу.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII уніфіковано відповідносні ставки для всіх неенергетичних та нерудних видів корисних копалин у розмірі 5% вартості товарної продукції гірничого підприємства (ст. 252.20 ПК України, назва групи корисних копалин: неенергетичні, нерудні (неметаловмісні (неметалічні) корисні копалини в новій редакції). Вартість видобутої корисної копалини як товарної продукції гірничого підприємства очислюється за більшою з таких її величин: фактичними цінами реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини); - розрахунковою вартістю відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Закон набрав чинності з 1 квітня 2014 року, то платники обчислюють податкові зобовязання з плати за користування надрами в цілях, повязаних з видобуванням корисних копалин, починаючи з другого кварталу 2014 року.

Позивачем в III-IV кварталі 2014 року обчислювалась вартість видобутих корисних копалин бентоніту та палигорскіту (мінеральної сировини) за розрахунковою вартістю, яка більше фактичної ціни реалізації.

Плата за користування надрами з II-го кварталу 2014 року нараховувалась з застосуванням трикратної облікової ставки НБУ відповідно до абзацу третього п.п. 263.6.9 ПК України, як підприємство, яке порушило строк регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр.

Тому суд вважає, що висновки акту перевірки стосовно нарахування плати за користування надрами є безпідставними.

Вимоги до підтвердження даних, наведених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України.

Так, згідно з пунктом 44.1 ст. 44 ПК України, зазначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як вже зазначалось вище, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання умов договору поставки природного газу між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Українська нафто-газова компанія», за умовами договору від № 28.05.2012 № П-12-011/К-ДБ-П-0528/1, до суду надані податкові накладні, акти приймання-передачі природного газу, платіжні доручення на оплату природного газу.

Разом з тим, відповідач в обгрунтування своїх доводів щодо не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Українська нафто-газова компанія» посилається ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.09.2016 у справі № 646/8865/16-к, якою засновника ТОВ «Українська нафто-газова компанія» звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною першою статті 205 КК з підстав, у звязку з закінченням строків давності.

Відповідно до частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду у справах про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

Тобто, обов'язковість преюдиційних обставин, передбачена частиною четвертою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства, відповідно до буквального тлумачення зазначеної норми поширюється лише на обставини, встановлені безпосередньо: 1) або вироком у кримінальній справі; 2) або постановою про адміністративний проступок.

Відповідно, обставини, встановлені в інших процесуальних актах у кримінальних справах чи справах про адміністративні проступки (наприклад, ухвала про закриття провадження), не можуть розглядатись як обов'язкові відповідно до частини четвертої статті 72 КАС.

Згідно зі статтею 17 Кримінального процесуального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, не можна ототожнювати вказану ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.09.2016 у справі № 646/8865/16-к з обвинувальним вироком суду та вважати її належним доказом фіктивності створення та діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія» у цій адміністративній справі.

Крім того, як зазначено у вказаній ухвалі Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.09.2016 у справі № 646/8865/16-к не встановлено обставин, щодо незаконності формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат з податку на прибуток підприємствами контрагентами ТОВ «Українська нафто-газова компанія, що як наслідок призвело до ухилення ними від сплати податків.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Відповідно до підпункту 4.1.3 пункту 4 ПК, податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі невідворотності настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Також чинне законодавство України покладає відповідальність на особу, яка вчинила порушення певних норм податкового законодавства, і не містить норм, які можуть бути підставою для притягнення до відповідальності іншого суб'єкта господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена ухвала Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.09.2016 у справі № 646/8865/16-к, на яку посилається відповідач, не містить встановлених судом фактичних обставин справи та обґрунтованості доведення вини, оскільки цим рішенням лише вирішувалось питання про застосування строків давності. Більше того, ухвала не є достатнім доказом підтвердження незаконної діяльності ТОВ «Українська нафто-газова компанія» саме із позивачем.

Вказані висновки також зазначені в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року справа № 21-1318а16.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, суд приходить до висновку що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27.01.2016 форми «Р» № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно даних АС «Співставлення податкового зобовязання та податкового кредиту контрагентів» розбіжність між податковими зобовязаннями ПП «Укрмехпроммаш», ДП «ОСОБА_4 Медісон» та податковим кредитом публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти» за березень 2013 складає 1728 грн та травень 2013 року 2520 грн.

Таким чином, публічне акціонерне товариство «Дашуківські бентоніти» повторно включено до складу податкового кредиту за листопад 2013 року податок на додану вартість в сумі 4248 грн згідно податкової накладної від 27.03.2013 № 2 та від 15.05.2013 № 272, в результаті чого, завищено податковий кредит за листопад 2013 року на суму 4248 грн.

Враховуючи вищезгадане, суд дійшов висновку що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.01.2016 підлягає скасуванню лише в частині донарахування публічному акціонерному товариству «Дашуківські бентоніти» грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 868 259 грн 00 коп. та за штрафними санкціями у сумі 217 065 грн 00 коп. (основний платіж: 872 507 грн 4 248 грн = 868 259 грн 00 коп.) (штрафні санкції: 218 127 грн. 1062 грн. 00 коп. = 217 065 грн 00 коп.).

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області належить стягнути суму судового збору в розмірі 135 686 грн. 25 коп., відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 27.01.2016 форми «Р» № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 - повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 27.01.2016 форми «Р» № НОМЕР_1 в частині донарахування публічному акціонерному товариству «Дашуківські бентоніти» грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 868 259 грн 00 коп. та за штрафними санкціями у сумі 217 065 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (ідентифікаційний код - 39785739) на користь публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти» (ідентифікаційний код 00223941) судові витрати із сплати судового збору у сумі 135 686 (сто тридцять пять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 25 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 17.10.2016.