Справа № 820/3222/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ОСОБА_1

04 жовтня 2016 р. № 820/3222/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульчій А.М.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_5, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_8 Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14638175 від 23.07.2014 року

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_5 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №29897053 від 03.06.2016;

-зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зареєструвати за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_5 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №29897053 від 03.06.2016 та державного реєстратора ОСОБА_8 Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14638175 від 23.07.2014 року, є протиправними та такими, що порушують права позивача, а отже підлягають скасуванню.

Представник відповідачів заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що субєкти владних повноважень діяли виключно в межах правового поля та у відповідності до вимог чинного законодавства, з огляду на що їх рішення є законними, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні представник позивача та відповідачів підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибула, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надавала, правом на надання заперечень не скористалась.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, через свого представника ОСОБА_2, що діяла на підставі довіреності (серія, номер: 270, видана 23.02.2016 року), звернулась до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права часткової власності на ? квартири № 98, що розташована за адресою: ОСОБА_1, Садовий проїзд, буд. 3 А.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_5 прийнято Рішення № 29897053 від 03.06.2016 року про відмову у державній реєстрації виникнення права часткової власності на ? квартири № 98, що розташована за адресою: ОСОБА_1, Садовий проїзд, буд. 3 А (а.с. 72).

В мотивувальній частині вказаного рішення державним реєстратором зазначено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначену квартиру в повному обсязі зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності № 24614374 від 23.07.2014 року, яке видане на підставі довідки ЖК «ЕХО» № 18 від 08.07.2014 року. Поряд з цим, державним реєстратором зазначено, що з резолютивної частини рішення Комінтернівсього районного суду м. Харкова від 25.06.2015 року по справі № 641/7909/14-ц вбачається, що судом визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? ч. квартири після смерті дідуся ОСОБА_10, померлого 31.12.2013 року.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки ОСОБА_11 «ЕХО» від 20.01.2014 року № 2 основним наймачем квартири № 98, будинку 3-А по Садовому проїзду у м. Харкові є ОСОБА_10 (дідусь позивача), яким і сплачено пайовий внесок за вказане житлове приміщення. На вказаній житловій площі останній проживав та був зареєстрований зі своєю дружиною за ОСОБА_9 (а.с . 99)

Поряд з цим, у відповідності до довідки житлового кооператиру «ЕХО» від 08.07.2014 року вказано, що ОСОБА_9 є власником квартири № 98, будинку 3-А по Садовому проїзду у м. Харкові.

В подальшому, рішенням державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_6 від 23.07.2014 року № 14638175 за ОСОБА_9, на підставі довідки житлового кооператиру «ЕХО» від 08.07.2014 року, проведено державну реєстрацію права власності на квартиру № 98, будинку 3-А по Садовому проїзду у м. Харкові.

На підставі вказаного рішення, на імя ОСОБА_9 видано свідоцтво про право власності № 24614374 від 23.07.2014 року на квартиру № 98, будинку 3-А по Садовому проїзду у м. Харкові.

Згодом, рішенням Комінтернівсього районного суду м. Харкова від 25.06.2015 року по справі № 641/7909/14-ц визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? ч. квартири після смерті дідуся ОСОБА_10, померлого 31.12.2013 року.

Суд зазначає, що при проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор керується Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року (далі - Закон України №1952-ІV), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно преамбули Закону України №1952-ІV, цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до положень ст.2 Закону України №1952-ІV ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

У статті 3 Закону України №1952-ІV ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) вказано, що Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частина 2 статті 9 Закону України №1952-ІV ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає прямий обов'язок державного реєстратора встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ст.15 Закону України №1952-ІV ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону України №1952-ІV ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 1 ст. 26 Закону України №1952-ІV ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до матеріалів реєстраційної справи № 01, щодо квартири № 98, розташованої за адресою: м.Харків, Садовий проїзд, З-А, заявником, який діяв на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_9 до заяви про реєстрацію прав на нерухоме майно долучена довідка житлового кооперативу «ЕХО» № 18 від 08.07.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_9 проживає та є власницею зазначеної вище квартири.

Відповідно до вказаної довідки кооперативу ОСОБА_9 є членом кооперативу. Вартість квартири № 98 виплачена повністю. Перший пайовий внесоквиплачено19 лютого 1968 року у сумі 1786 руб, 00 коп. Останній пайовий внесок виплачений 17 жовтня 1980 року.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у відповідності до п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заявник подає: довідку житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм випливає, що довідка кооперативу, на підставі якої проводиться державна реєстрація прав на нерухоме майно, повинна обов`язково мати інформацію про членство в кооперативі суб'єкта права (тобто саме заявника) та внесення таким членом (заявником) кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Поряд з цим, вказана довідка житлового кооперативу «ЕХО» № 18 від 08.07.2014 року, яка була правовою підставою проведення державної реєстрації права власності на кооперативну квартиру вцілому за ОСОБА_9, та пред'явлена державному реєстратору реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції не відповідає вимогам пункту 50 Порядку № 868,

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскільки довідка житлового кооперативу «ЕХО» № 18 від 08.07.2014 року, яка була правовою підставою проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_9 на квартиру № 98, будинку 3-А по Садовому проїзду у м. Харкові не відповідала вимогам пункту 50 Порядку № 868, з огляду на те, що з неї не вбачається за можливе встановити, ким саме виплачений пай за кооперативну квартиру, а відтак державним реєстратором допущено порушення вимог порядку щодо оформлення речового права - права власності на об`єкт нерухомого майна, що в свою чергу вказує на противність рішення державого реєстратора ОСОБА_8 Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14638175 від 23.07.2014 року, яке підлягає скасуванню.

Щодо частини позовних вимог з приводу визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_5 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №29897053 від 03.06.2016, то суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_5 відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на 1/2 частини квартири № 98, будинку 3-А по Садовому проїзду у м. Харкові, з огляду на те, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначену квартиру вцілому уже зареєстровано за ОСОБА_12.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Отже, законодавцем передбачена можливість відмови державним реєстратором заявнику у проведенні реєстраційних дій щодо нерухомого майна, у разі якщо щодо того самого майна уже були зареєстрованоні речові права за зовсім іншою особою.

Окрім того, державним реєстратором вказано також на наявність суперечностей між рішенням Комінтернівського районного суду від 25.06.2015 року по справі № 641/7909/14-ц, яким зареєстровано за позивачем 1/2 частини кооперативної квартири та записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого зафіксовано право власності за ОСОБА_12 на всю вказану кооперативну квартиру.

Також, відповідно до змісту вищезазначеного судового рішення встановлено, що кооперативна квартира була набута ОСОБА_9 у період шлюбу з ОСОБА_10.

Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що с у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином фактична частка, що належить ОСОБА_13 складає 1/2 частина квартири, а отже і спадкуванню підлягає 1/2 частина квартири, що йому належала, а відтак ОСОБА_9 фактично належала також 1/2 частина квартири.

Водночас, суд звертає увагу на положення ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, що узгоджуються з положеннями ст. 124 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, державний реєстратор вказав на те, що з огляду на вказані суперечності, встановити правові підстави набуття за заявником (позивачем) права власності на 1/2 частини кооперативної квартири на підставі рішення суду однозначно не можливо.

Окрім того, ОСОБА_9 померла 25.07.2015 року, згідно свідоцтва про смерть від 27.07.2015 року серії І-ВЛ № 508671.

Відповідно до змісту заповіту від 18.02.2014 року за № 808, ОСОБА_9 заповіла все нерухоме майно ОСОБА_7.

Тобто, на даний момент фактичними спадкоємцями в законодавчо визначених частинах кооперативної квартири № 98, будинку 3-А по Садовому проїзду у м. Харкові є ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Підсумовуючи вищезазначене, з урахуванням того, що на момент звернення ОСОБА_14 до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на 1/ 2 кооперативної квартири № 98, будинку 3-А по Садовому проїзду у м. Харкові на підставі рішення Комінтернівсього районного суду м. Харкова від 25.06.2015 року по справі № 641/7909/14-ц, у Державному реєстрі уже існував запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на всю вищезазначену квартиру, що в розумінні ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вказує на наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на одне і те саме нерухоме майно, то рішення державного реєстратора ОСОБА_5 від 03.06.2016 року № 29897053 про відмову у проведенні державної ресєтрації прав за позивачем є законним, обгрунтованим, а відтак в задоволенні вказаної частини позовних вимог слід відмовити.

З приводу заявлених позовних вимог щодо зобов'язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради зареєструвати за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, то суд звертає увагу на наступне.

Суд зазначає, що положеннями КАС України щодо компетенції адміністративного суду унормовано, що останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Таким чином, зважаючи на те, що вказана частина позовних вимог є формою втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вищезазначеної частини позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування рішення державого реєстратора ОСОБА_8 Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14638175 від 23.07.2014 року.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_5, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14638175 від 23.07.2014 року

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (код РНОКПП 0, адреса: м. Харків, 2-й Аравійський вїзд, буд. 5. кв 13) сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривні 21 коп. за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 10 жовтня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников