Справа № 802/1329/16-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 жовтня 2016 р. Справа № 802/1329/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася Гайсинська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі Гайсинська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області) з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3498,19 грн. Вказаний борг відповідач в добровільному порядку не сплачує, в зв'язку з чим поданий цей адміністративний позов.

Представник позивача в судове засідання не прибула, поряд з цим, надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання також не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу, внесену до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак на адресу суду повернувся не вручений конверт зі вмістом поштового відправлення з відміткою поштового відділення зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до положень ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до положень ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням викладеного суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець зареєстрований 24.10.2012 Бершадською районною державною адміністрацією. На податковому обліку ФОП ОСОБА_1 перебуває у Бершадському відділенні Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області з 25.10.2012.

Відповідно до заяви від 29.10.2012 відповідачем обрана ставка 10 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 6). З матеріалів справи суд установив, що у відповідача наявний податковий борг з єдиного податку в сумі 3498,19 грн. Гайсинська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області сформувала та направила відповідачу податкову вимогу, однак суму податкового боргу, зазначену у вимозі, відповідач добровільно не сплатив. З метою стягнення податкового боргу Гайсинська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з такого.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами.

Підпункт 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК) України передбачає обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

За приписами п.п. 36.1-п.36.3 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Пункт 291.3 ст. 291 глави 1 розділу 14 ПК України визначає, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до 298.1.2 пункту 298.1 статті 298 ПК України зареєстровані в установленому порядку фізичні особи - підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація.

Стаття 295 ПК України визначає порядок нарахування та строки сплати єдиного податку. Відповідно до п. 295.1 цієї статті платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Згідно з п. 295.2 ст. 285 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Так, відповідач у 2013 році повинен був вносити щомісячний платіж у розмірі 114,70 грн., у 2014-2015 роках у розмірі 121,80 грн., у 2016 році у розмірі 137,80 грн. Однак, ФОП ОСОБА_1 не повністю сплатив встановлений розмір єдиного податку, внаслідок чого виник податковий борг у сумі 3498,19 грн. (у тому числі пеня в розмірі 0,28 грн.), а саме за 2013 рік 161,31 грн. (3 місяці х 114,70 грн. 72,79 грн. переплата 110 грн. сплата); за 2014 рік 1461,60 грн. (3 місяці х 121,80 грн. + 0,28 грн. пені); за 2015 рік 1461,60 грн. (12 місяців х 121,80 грн.); за 2016 рік 413,40 грн. (3 місяці х 137,80 грн.).

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, є податковим боргом суб'єкта господарювання.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

За правилами, визначеними п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання п. 59.3 ст. 59 ПК України позивачем сформовано податкову вимогу форми "Ф" від 17.03.2016 № 512-25, якою визначено податковий борг в розмірі 3360,39 грн. Копію вимоги отримано відповідачем 29.03.2016, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12). Однак, суму податкового боргу, зазначену у вимозі, відповідач не сплатив. Докази оскарження/скасування вимоги від 17.03.2016 № 512-25 станом на день розгляду справи у суду відсутні.

Таким чином, у ФОП ОСОБА_1 наявний податковий борг зі сплати єдиного податку в сумі 3498,19 грн., з урахуванням пені в розмірі 0,28 грн., який, крім того, підтверджується наявними у матеріалах справи обліковими даними платника.

Стаття 61 ПК України передбачає, що контроль за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів покладено на органи фіскальної служби.

Відповідно до положень статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму податкового боргу ФОП ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, наявність у відповідача податкового боргу в сумі 3498,19 грн. підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та доцільність задоволення позову.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 94 КАС України, відповідно до якої у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються, судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника НОМЕР_1) в дохід місцевого бюджету с. Баланівка Бершадського району Вінницької області податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3498 (три тисячі чотириста девяносто вісім) грн. 19 (девятнадцять) коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович