Справа № 804/2498/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2016 рокусправа № 804/2498/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: не зявився,

відповідача: не зявився,

третьої особи: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року

у справі №804/2498/16

за позовом ОСОБА_1

до відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області

третя особа ОСОБА_2

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2, з урахуванням збільшення позовних вимог, про скасування наказу №1-к від 28 березня 2016 року про звільнення з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру, поновлення на посаді з 29 березня 2016 року, стягнення коштів за час вимушеного прогулу у сумі 11441,70 гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції встановив обставини, які не мають значення для вирішення справи, обґрунтував свою позицію на підставі недопустимих доказів, обставини переважного права залишення на роботі позивача не встановив, дійшов помилкового висновку про належність пропозиції відповідача щодо вакантних посад.

Сторони, третя особа, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідач, третя особа подали до суду апеляційної інстанції письмові заперечення проти задоволення апеляційної справи, також просять розгляд справи проводити за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 17 листопада 2015 року перебувала на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року №85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів», Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 17 грудня 2015 № 277-к «Про затвердження граничної чисельності Головного управління та територіальних органів Держгеокадастру у Дніпропетровській області», та з прийнятими відповідно до них, наказом відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року №03-к «Про затвердження граничної чисельності відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області», наказом відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року №5-к «Про введення в дію структури відділу Дежгеокадастру у Тамаківському районі Дніпропетровської області», наказом відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року №4-к «Про введення в дію штатного розпису відділу Дежгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області» скорочено три посади, в тому числі, і посаду головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру, яку обіймала позивач.

Начальником відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області винесено ОСОБА_1 попередження про майбутнє вивільнення, про що зроблена відмітка про ознайомлення із його змістом позивачем 28 січня 2016 року (а.с. 9).

28 березня 2016 року відділом Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області винесено наказ №1-к «Про звільнення ОСОБА_1Р.», відповідно до якого позивача звільнено з 29 березня 2016 з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України, у звязку із скороченням штату (а.с. 38).

За доводами ОСОБА_1, оскаржуваний наказ про звільнення є протиправним, винесений з порушенням положень Кодексу Законів про працю України, без врахування переважного права на залишення на роботі, оскільки позивач має на своєму утриманні двох дітей, у сімї позивача немає інших працівників із самостійним заробітком, має відповідну фахову освіту, триваліший стаж роботи. Позивач зазначає, при попередженні про майбутнє вивільнення не відбулося одночасного пропонування вакантних посад. Вказані обставини позивач вважає такими, що свідчать про незаконність звільнення з посади та є підставою для поновлення на посаді і стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

Відділ Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, вказує, що звільнення позивача відбулося з дотриманням законодавства, внаслідок скорочення штату установи, з урахуванням відсутності рівнозначних посад для переведення позивача, та повідомленням про наявність вакантних посад, шляхом розміщення інформації на офіційному сайті та дошці оголошень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відділ Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області при винесенні оскарженого наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, діяв на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У відповідності до положень частин 1-3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що законодавцем не встановлена письмова форма та зміст пропозиції працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Оголошення про наявність станом на 28 січня 2016 року вакантних посад у відділі Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, а саме: заступника начальника відділу, головного спеціаліста юрисконсульта, головного спеціаліста з інформаційних технологій та захисту інформацій опубліковано на офіційному сайті Держгеокадастру www.land.gov.ua (а.с. 86).

Крім того, інформація станом на 28 січня 2016 року щодо вакантних посад у відділі Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області розміщувалася на дошці оголошень у адміністративному приміщенні відповідача (а.с. 87).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач належним та допустимими чином повідомлена про вакантні посади у відділі Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області.

Також, ОСОБА_1 скористалася своїм правом на зайняття вакантної посади та звернулася до головного спеціаліста з питань кадрової роботи та державної служби і начальника відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області із повідомленням від 28 березня 2016 року щодо призначення її на посаду заступника начальника відділу Дежгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області. (а.с. 152).

За результатом розгляду повідомлення позивачу розяснено, що відповідно до пункту 9 абзацу 3 Положення про відділ, заступник призначається на посаду Головою Держгеокадастру за погодженням з Віце-премєр-міністром України Міністром регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, про що міститься відповідна відмітка на означеному повідомленні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 є студентом Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету.

Статтею 42 Кодексу законів про працю України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, сімейним при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Отже, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов'язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.

Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника.

Згідно з поясненнями начальника відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області ОСОБА_2 при визначенні працівників, які підлягали звільненню, у звязку із скороченням посад враховувалося і надавалося переважне право на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а саме: враховувалася наявність у працівника вищої освіти, стаж роботи, ставлення до роботи, проходження курсів підвищення кваліфікації, продуктивність праці, добросовісне та якісне виконання своїх посадових інструкцій, виконання додаткових навантажень, здатність виконувати окремі доручення керівника, дотримання трудової дисципліни, етики поведінки державного службовця. Також враховувались результати щорічної оцінки працівників, наявність скарг від громадян та працівників, а також брався до уваги акт перевірки діяльності відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року (а.с. 174).

Відповідно до обставин справи, 20 січня 2016 року відбулися загальні збори трудового колективу відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області з питання ознайомлення із структурою відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, затвердженою Головою державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, а також ознайомлення з наказом від 17 грудня 2015 №03-к «Про затвердження граничної чисельності відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області», про що складено протокол від 20 січня 2016 року.

За результатами проведених зборів з метою визначення ефективності праці, всім співробітникам запропоновано подати звіти з аналізом виконаної роботи за 2015 рік, які надати у письмовій формі начальнику відділу.

Згідно службової записки головного спеціаліста з питань кадрової роботи та державної служби відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року, станом на вказану дату позивачем звіт з аналізом виконаної роботи за 2015 рік не наданий.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача, що нею подавався звіт від 22 січня 2016 року про виконану роботу за 2015 рік та січень 2016 року та відмову третьої особи в отриманні такого звіту, оскільки вказані обставини не підтверджуються доказами.

Відповідно до акту перевірки діяльності відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року, комісією, створеною Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, встановлено, що головним спеціалістом сектору Державного земельного кадастру (кадастровим реєстратором) ОСОБА_1 не в повній мірі забезпечено дотримання вимог закону щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру; ОСОБА_1, маючи доручення від громадян, представляла їх інтереси у відносинах з Відділом, в якому вона працювала, чим порушила вимоги Цивільного кодексу України та Закону України «Про Державну службу» (а.с. 138-148).

Матеріали справи містять колективні звернення працівників відповідача до начальника відділу щодо порушення трудової дисципліни позивачем під час роботи на займаній посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області, з проханням вжити заходів стосовно вказаної особи для подальшого припинення порушень з її боку і колективне звернення до в.о. начальника Головного управління Деожгеокадастру у Дніпропетровській області з цього ж питання (а.с. 136, 176, 178-180).

Відповідно до службової характеристики позивача, за час роботи у відділі Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області ОСОБА_1 зарекомендувала себе, як конфліктний працівник, в роботі показала задовільні знання, інколи не може добре організувати ефективне виконання поставлених завдань, у роботі над вдосконаленням своїх знань проявляє поверхневий підхід, допускає випадки халатного ставлення до своїх службових обовязків, систематично порушує правила внутрішнього трудового розпорядку, правила етичної поведінки (а.с. 171).

Переважне право на залишення на роботі надано працівнику аналогічної посади, що займала позивач головному спеціалісту сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області ОСОБА_5.

Відповідно до матеріалів справи, вказаний працівник має більший ніж у позивача стаж роботи у галузі, вищий ніж у позивача ранг державного службовця, неодноразово займала посаду начальника відділу, що свідчить про більш вищі професійні якості останньої; проявляє старанність, ініціативу у виконанні завдань, у відношенні із співробітниками відділу колективу коректна, дисциплінована, виконує правила внутрішнього трудового розпорядку, дотримується правил поведінки державного службовця і повністю відповідає займаній посаді (а.с. 170а, 173).

Враховуючи фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про дотримання відповідачем порядку та процедури вивільнення працівника у звязку зі скороченням штату, та необґрунтованість позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим