Справа № 577/3806/16-а
Суддя: Ярмак О. М.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/3806/16-а
Провадження № 2-а/577/100/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2016 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Цуканової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області про зобов»язання провести нарахування та виплату суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2016 рік,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області та прохає зобов»язати відповідача провести нарахування та виплату їй суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2012-2016 роки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області. Відповідачем за період 2012-1016 років їй повинна була виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Однак за період часу 2012-1016 роки їй вказана допомога виплачувалась у меншому розмірі, ніж встановлено ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виплата щорічної допомоги на оздоровлення була проведена їй відповідно до постанови КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562 - в розмірі 100 грн, чим суттєво були порушені її права як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Вважає дії відповідача такими, що суперечать діючому законодавству України, оскільки, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні питання щодо проведення їй як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплат щорічної допомоги на оздоровлення, застосуванню підлягають норми ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області про зобов»язання провести перерахунок суми щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2012-2015 роки були залишені без розгляду (а.с. 18).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а,с. 16).

Відповідач управління соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області в судове засідання не з»явилося, надало заяву з проханням розглядати справу без участі його представника (а.с. 17). Як вбачається із заперечень відповідача проти позову, управління соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області заперечує проти позову, так як при виплаті ОСОБА_1 як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській ЧАЕС 2 категорії щорічної допомоги на оздоровленняуправління керувалося нормами ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами та доповненнями від 21 квітня 2016 року, якою передбачено, що виплата допомоги на оздоровлення проводиться у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а також нормами постанови КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562, яка на сьогодні є чинною і якою чітко визначені розміри вказаної допомоги. Так, позивачеві у 2016 році було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 100 грн. Виплатити щорічну разову грошову допомогу в більшому розмірі, ніж передбачено постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562 управління соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області не має можливості, так як виплата вказаної допомоги здійснюються виключно в межах бюджетних асигнувань (а.с. 11,12).

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 012769 (а.с. 4) та перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області.

14 квітня 2016 року ОСОБА_1 управлінням соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії була здійснена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 100 грн (а.с. 11 - 12).

Виплата вищевказаної допомоги проведена ОСОБА_1 в розмірі, передбаченому постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562

Вказані факти сторони визнають.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист. Це право гарантується загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII в редакції, що існувала після визнання рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 неконституційними змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ, щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Разом із тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, були внесені зміни, до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вказану статтю викладено у такій редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім»ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містила положень щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Останні зміни були внесені до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» від 21 квітня 2016 року № 1339-УІІІ, який набрав чинності з 22 травня 2016 року, тобто після проведення ОСОБА_1 відповідних виплат.

Крім того, ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що фінансування витрат, пов»язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Статтею 87 Бюджетного Кодексу України визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, який також набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу» України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 постанови КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення

громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12 липня 2005 року № 562, передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 100 гривень.

ОСОБА_1 було виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі, визначеному постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Конституційний Суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Суд виходив з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов»язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід»ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов»язок виконання соціальної політики держави.

Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

За таких обставин, суд вважає, що щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 мала бути виплачена у розмірі, встановленому постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом не встановлено порушення прав позивача з боку управління соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області при проведенні виплати їй щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення горомадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562.

Керуючись ст. ст. 17, 19, 46 Конституції України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII, Законом України «Про Кабінет Міністрів України», Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-УІІІ, рішеннями Конституційного Суду України від 03.10. 1997 № 4-зп, від 26.12.2011№ 20-рп/2011, від 25.01.2012 у справі № 3-рп/2012, ст.ст. 2, 7, 11, 71, 86, 94 , 128, 158-163, 167, 186 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області про зобов»язання провести нарахування та виплату суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2016 рік - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2