Справа № 817/1093/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2016 р.Р і в н е 817/1093/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Грибок Л.Т.,

відповідача: представник Насанович Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Кооперативного підприємства "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання " Рівненської обласної спілки споживчих товариств
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т АН О В И В:

Кооперативне підприємство «Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання» Рівненської обласної спілки споживчих товариств (далі - КП «Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання» ОСС) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області (далі - ДПІ у м.Рівному) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 20.04.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в ході проведення перевірки позивача, за результатами якої прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, податковим органом досліджувалися не виключно дані, зазначені в податковій декларації, а також інші відомості, а тому така перевірка не є камеральною, а документальною. Вважає висновки, викладені в акті перевірки від 05.04.2016 року, такими, що не відповідають фактичним даним, а податкові повідомлення-рішення, прийняті на їх підставі, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню. З таких підстав, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення (а.с.33-34). В їх обґрунтування пояснив суду, що за підсумками проведення перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженого податкового зобов'язання до бюджету, податковим органом було встановлено порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, у зв'язку з чим відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вважає дії податкового органу щодо проведення перевірки правомірними та законними, а податкові повідомлення-рішення обґрунтованими і такими, що не підлягають скасуванню. У зв'язку з наведеним, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб та дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

В квітні 2016 року посадовою особою відповідача проведено перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, за результатами якої складено акт №90 від 05.04.2016 року (а.с.36).

Зі змісту акту вбачається, що підприємство «в порушення ч.1 ст.49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» №794 від 27.02.2014 року, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України затримало сплату узгодженої суми грошового зобов'язання нарахованого згідно звітної податкової декларації з плати за землю(орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2015 рік № від 17.02.2015 року, звітної податкової декларації з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2016 рік № від 19.02.2016 року, а саме: на 60 днів по терміну сплати 30.01.2016 року фактично сплачено 30.03.2016 року та на 29 днів по терміну сплати 01.03.2016 року фактично сплачено 30.03.2016 року на суму 88690,72 грн.».

На підставі вказаних висновків відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 20.04.2016 року, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 8869,07 грн. за платежем «орендна плата з юридичних осіб» (а.с.7);

№ від 20.04.2016 року, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 255,68 грн. за платежем «орендна плата з юридичних осіб» (а.с.9).

Не погоджуючись з правомірністю проведеної перевірки та прийнятих за її наслідками податкових повідомлень-рішень, КП «Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання» ОСС звернулося до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Як свідчить акт перевірки від 05.04.2016 року, податковим органом проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України.

При цьому, зміст вказаного акту не дає суду можливості встановити, який вид перевірки, визначений Податковим Кодексом України, було проведено податковим в даному випадку.

Згідно з ст.62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Даний перелік видів перевірки вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Порядок проведення камеральних перевірок визначений ст.76 Податкового кодексу України, відповідно до якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Тобто, предметом дослідження камеральної перевірки можуть бути тільки дані податкових декларацій (розрахунків) платника податків, зокрема, правильність відображення у відповідних рядках та стовпцях податкової декларації показників як результатів проведених розрахунків (арифметичних дій) та/або методологія проведення цих розрахунків.

При цьому, під арифметичною помилкою слід розуміти помилки або описки, допущені платником податку при заповненні декларації або додатків до них, зокрема при виконанні арифметичних дій, передбачених при обчисленні об'єкта оподаткування з метою визначення податкових зобов'язань з податку, збору, обов'язкового платежу (додавання або вирахування відповідних рядків), а також описки, допущені при перенесенні даних із додатків, на підставі яких заповнюються відповідні рядки декларації (неправильно поставлена кома при застосуванні одиниці виміру, неправильно перенесений підсумок з додатка та ін.).

Під методологічною помилкою, у свою чергу, слід розуміти помилку, допущену платником податків при складанні ним декларації, яка полягає у неправильному застосуванні або незастосуванні ставок оподаткування чи коефіцієнтів при визначенні податкового зобов'язання з того чи іншого податку, збору (обов'язкового платежу).

Суд звертає увагу, що будь-які дослідження документів, які були підставою для таких розрахунків, при проведенні камеральної перевірки не проводяться, оскільки це є предметом документальної перевірки.

У разі ж, якщо дослідженню підлягають документи по проведеним операціям, то така перевірка не може відноситися до категорії камеральної перевірки. За наявності підстав та для цілей з'ясування обставин формування відповідних показників податкової звітності на підставі іншої податкової інформації, ніж дані податкових декларацій, у встановлених Податковим кодексом України випадках, зокрема визначених у п.78.1 Податкового кодексу України, проводиться документальна перевірка з відповідним інформуванням платника податків про її проведення, що у свою чергу надає право останньому надавати пояснення та їх документальне підтвердження.

Як встановлено судом, в ході перевірки, оформленої актом №90 від 05.04.2016 року, відповідачем, окрім даних, зазначених у податкових деклараціях з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 та 2016 роки, були використані також і інші документи (зокрема, платіжні доручення).

Тобто, в даному випадку, податковий орган провів перевірку не податкової звітності позивача, а перевірку своєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання, що, відповідно до п.75.1.2. ст. 75 Податкового кодексу України, є предметом документальної перевірки, а не камеральної.

Так, в силу вимог пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено ст.79 Податкового кодексу України. Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судом встановлено, відповідачем не заперечувалося, що податковим органом не приймалося будь-яке рішення, що оформлене наказом керівника податкового органу, про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки КП «Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання» ОСС; копія наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки не була вручена (надіслана) посадовим особам позивача; відповідачем не було надіслано (вручено) посадовим особам позивача письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Дані обставини дають суду підстави для висновку, що податковим органом було порушено порядок проведення перевірки позивача внаслідок недотримання вимог ст.79 Податкового кодексу України.

При цьому, перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, викладених в акті перевірки від 05.04.2016 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно з п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Матеріали справи свідчать, що у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік № від 17.02.2015 року позивач визначив суму щомісячного грошового зобов'язання у розмірі 62783,10 грн., а у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 19.02.2016 року - у розмірі 89969,14 грн. (а.с.39-43).

З даних облікової картки платника КП «Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання» ОСС за І квартал 2016 рік слідує, що 29.01.2016 року згідно з платіжним дорученням №724 позивачем було здійснено платіж з орендної плати за землю у розмірі 62783,10 грн. (за грудень 2015 року), 29.02.2016 року - згідно з платіжним дорученням №773 у розмірі 89969,14 грн. (за січень 2016 року), 30.03.2016 року - згідно з платіжним дорученням №812 у розмірі 89969,14 грн. (за лютий 2016 року) (а.с.101-103).

Тобто, висновки відповідача про порушення строків сплати узгоджених податкових зобов'язань з орендної плати за землю по терміну сплати 30.01.2016 року та 01.03.2016 року, а також твердження представника відповідача про перший платіж по орендній платі в 2016 році 30.03.2016 року не відповідають фактичним обставинам та спростовуються матеріалами справи. Як вбачається з облікової картки, вчасно сплачена позивачем сума податку зараховувалася в рахунок погашення податкового боргу попередніх періодів.

Разом з тим, в ході судового розгляду справи, судом встановлено недостовірність даних облікової картки позивача, яка призвела до викривлення показників задекларованих та сплачених ним сум. Вказані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи постановами Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 року по справі №817/205/16, яка набрала законної сили 22.08.2016 року, від 02.09.2016 року по справі №817/637/16, від 02.03.2016 року по справі №817/51/16, яка набрала законної сили 30.05.2016 року, від 28.03.2016 року по справі №817/52/16, яка набрала законної сили 29.06.2016 року (а.с.46-70).

За наведених обставин, суд вважає, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки №90 від 05.04.2016 року, ґрунтуються на необґрунтованих та недостовірних відомостях облікової картки позивача, перевірка проведена з порушеннями вимог податкового законодавства, а тому правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень у відповідача не було.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, прийнявши податкові повідомлення-рішення № та № від 20.04.2016 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому вони є протиправними.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення № та № від 20.04.2016 року не відповідають вказаним вище критеріям правомірності, є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності прийнятих ними податкових повідомлень-рішень № та № від 20.04.2016 року.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

В силу вимог ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № та № від 20.04.2016 року.

Присудити на користь позивача Кооперативного підприємства "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання " Рівненської обласної спілки споживчих товариств із за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.