Справа № 826/16936/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 жовтня 2016 року 08:15 справа №826/16936/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1. Кабінету Міністрів України 2. Міністерства оборони України 3. Міністерства праці та соціальної політики 4. Міністерства фінансів України 5. Пенсійного фонду України 6. Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області
провизнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України в особі ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач 1), Міністерства оборони України в особі Полторака Степана Тимофійовича (далі по тексту відповідач 2), Міністерства праці та соціальної політики в особі Розенка Павла Валерійовича (далі по тексту відповідач 3), Міністерства фінансів України в особі Наталії Енн Яресько (далі по тексту відповідач 4), Пенсійного фонду України в особі Зарудного Олексія Борисовича (далі по тексту відповідач 5) та Сумського обласного управління Пенсійного фонду України, правильна назва якого - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в особі Зленко Тетяни Володимирівни (далі по тексту відповідач 6), в якому, з урахування подальшого уточнення та доповнення позовних вимог, просить: 1) визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 як невідповідаючу діючим законам України, Конституції України, умисною бездіяльністю Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони, Міністерства Фінансів, Президента України; 2) зупинити та скасувати дію підлої постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294; 3) зобов`язати Президента України та Кабінет Міністрів України негайно скасувати чи переглянути норми постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 відносно посадових зарплат військових, нині пенсіонерів; 3) при перегляді постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 зобов`язати відповідачів врахувати усі щорічні соціальні зміни, починаючи з 2008 року по 2016 рік включно, відносно одного населення України (бомжів, тунеядців, п`яниць, тюремщиків), надаючи їм мінімальний прожитковий мінімум; 4) зобов`язати Пенсійний фонду України та Сумське обласне управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та донарахування пенсії згідно з вимогами частини третьої статті 43, статті 63 Закону №2262 та підпункту 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 та інших, з послідуючою виплатою до рахування; 5) зобов`язати Пенсійний фонд України та Сумське обласне управління Пенсійного фонду України виконати дію двох інструкцій, на підставі постанов Уряду, Законів України відносно нарахувань та виплат щомісячної додаткової державної допомоги; 6) в примусовому порядку стягнути з Пенсійного фонду України та Сумського обласного управління Пенсійного фонду України не нараховану та невиплачену взагалі суму щомісячної допомоги на протязі усього часу; 7) примусово стягнути з Пенсійного фонду України та Сумського обласного управління Пенсійного фонду України суму шкоди, завданої діями щодо не в повному обсязі виплати пенсії та в не проведення своєчасних перерахунків пенсії та індексаційного перерахунку; 8) зобов`язати Пенсійний фонд України та Сумське обласне управління Пенсійного фонду України перерахувати пенсію; 9) стягнути з відповідачів та Пенсійного фонду України та Сумського обласного управління Пенсійного фонду України призначену з 01 вересня 2015 року суму щомісячної грошової допомоги в розмірі 1 772,00 грн. за кожен місяць; до 01 вересня 2015 року в сумі 1 565,85 грн. за кожен місяць, відображену в інструкціях Пенсійного фонду України, з часу її призначення за весь період як вимагають Закони України від 03 квітня 2007 року №857-V, від 15 липня 2015 року №614-VIII та постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 року №4; 10) відшкодувати моральні збитки у зв`язку із фактом обдурювання Сумським обласним управлінням Пенсійного фонду України у розмірі 30 000,00 грн.; 11) визнати додатки 6, 24 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 невідповідними та скасувати їх як не відповідаючі Законам України; 12) зобов`язати Кабінет Міністрів України переглянути дію норм додатків 6 та 24 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 відповідно до вимог Закону України Про працю та Бюджетними законами; 13) стягнути з відповідачів 5 та 6 понесені позивачем витрати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/16936/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд розглянув клопотання ОСОБА_3 про особисту участь відповідачів та заміну відповідачів у зв`язку зі звільненням з посади Прем`єр-міністра України ОСОБА_2 та Міністра фінансів ОСОБА_4 та за результатами обговорення дійшов висновку, що особиста участь керівників відповідачів по справі, на думку суду, не є обов`язковою; потреба у заміні відповідачів Прем`єр-міністра України Яценюка А.П. на Прем`єра-міністра України Гройсмана В.Б. та Міністра фінансів Яресько Н.Е. на Міністра фінансів Данилюка О.О. відсутня, оскільки фактично відповідачами у справі виступають державні органи, а не їх керівники.

В судовому засіданні 05 жовтня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав, представники відповідачів 1, 2, 4, 5 проти задоволення позовних вимог заперечили; представники відповідачів 3 та 6 до суду не прибули, у зв`язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

У письмовому провадженні суд також розглянув клопотання позивача про призначення у справі експертизи та дійшов висновку про відмову в його задоволенні тому що не вбачає підстав для обов`язкового призначення експертизи у справі, оскільки з`ясування обставини, що мають значення справи, не потребує спеціальних знань.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Комітету Верховної Ради України з питань соціальної політики, зайнятості та пенсійного забезпечення зі зверненням від 05 березня 2015 року щодо невідповідності виплати пенсії та проведенні її перерахунку.

У листі від 27 березня 2015 року №04-34/16-74875 Комітет Верховної Ради України з питань соціальної політики, зайнятості та пенсійного забезпечення повідомив ОСОБА_1 про направлення його звернення за належністю до Пенсійного фонду України.

За результатами розгляду звернення позивача Пенсійний фонду України у листах від 07 квітня 2015 року №3643/Л-1 та від 08 травня 2015 року №4926/Л-6 повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Міністерство соціальної політики України за наслідками розгляду звернення позивача до Президента України щодо порядку проведення перерахунку раніше призначеної пенсії у листі від 10 червня 2015 року №2747/039/161-15 повідомило ОСОБА_1 про порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Позивач вважає протиправною постанову Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 7 листопада 2007 року №1294 та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а відповідачів такими, що не виконують покладених на них повноважень частині дотримання норм Конституції України та Законів України, і зазначає про наявність правових підстав для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Відповідач 1 письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Відповідач 2 у запереченні проти позову зазначив про відсутність у поведінці Міністерства оборони України ознак протиправних дій чи бездіяльності.

Відповідач 3 у письмовому запереченні зазначив, що надбавка на дитину та підвищення як учаснику бойових дій проводяться відповідно до чинного законодавства.

Відповідач 4 у письмовому запереченні проти позову зазначив, що Міністерство фінансів України не несе відповідальності за нарахування та виплату пенсій військовослужбовцям.

Із письмового заперечення проти позову відповідача 5 вбачається, що обов`язок по забезпеченню перерахунку пенсій покладається на головні управління Пенсійного фонду України, а останній безпосередньо не уповноважений вчиняти такі дії; крім того Пенсійний фонд України зазначив про відсутність підстав для підвищення пенсії та надбавки за непрацездатну дитину.

Відповідач 6 у письмовому запереченні проти позову вказав, що пенсія позивачу призначена Сумським обласним військовим комісаріатом, а Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, отримавши пенсійну справу, продовжило виплати пенсії у встановленому розмірі та здійснювало відповідні перерахунки пенсії, у зв`язку із її підвищенням актами Уряду; правові підстави для здійснення перерахунку пенсії та надбавки на утриманця, а також для здійснення індексації відсутні.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Щодо вимог в частині визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, зупинення і скасування її дії, та скасування додатків 6, 24 до вказаної постанови.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі по тексту - Постанова) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пункт 2 Постанови передбачає, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до пункту 3 Постанови затверджено, у тому числі, схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1 - 8, 30 32 та схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 24.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень визначено статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ Вищий адміністративний суд України вказав, що судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб`єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб`єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 62% відповідних сум грошового забезпечення, структура якого визначається оскаржуваною Постановою.

Досліджуючи законність оскаржуваного нормативно-правового акта, суд не виявив, що він суперечить приписам актів вищої юридичної сили або прийнятий із порушенням встановленого порядку.

Основним аргументом позивача для скасування Постанови є неактуальність затверджених нею посадових окладів та не відповідність їх рівня розміру щорічно зростаючого розміру мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, суд звертає увагу, що зміна розміру щорічно зростаючого розміру мінімальної заробітної плати згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік не є підставою для визнання нечинною оскаржуваної Постанови.

Суд також встановив, що законність оскаржуваного нормативно-правового акта вже досліджувалась Окружним адміністративним судом міста Києва у межах адміністративної справи №5/563 за позовом ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України про визнання дій протиправними та скасування постанови №1294.

Так, у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2009 року у справі №5/563, яка набрала законної сили, суд вказав, що в процесі розгляду справи не встановлено незаконності та невідповідності оскаржуваного нормативно-правового акта чи його окремих положень актам вищою юридичної сили, а отже підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

З урахуванням викладених обставин, суд не вбачає правових підстав для визнання нечинною Постанови.

ОПВ частині вимог про зобов`язання Кабінету Міністрів України скасувати чи переглянути норми Постанови та норм додатків 6 і 24 до неї відносно посадових зарплат військових, враховуючи усі щорічні соціальні зміни, суд звертає увагу, що відповідно до норм статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей грошове забезпечення, з якого обчислюється пенсія, підлягає індексації відповідно до закону, а перегляд розмірів такого грошового забезпечення у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму чи мінімальної заробітної плати не передбачено.

У той же час згідно з частиною першої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців, а тому, на думку суду, Кабінет Міністрів України не зобов`язаний самостійно переглядати розміри грошового забезпечення військовослужбовців, а наділений правом таких дій на підставі відповідних пропозицій уповноважених органів.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, пов`язані з оскарженням Постанови, нормативно не підтверджуються та не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог до Президента України, то суд звертає увагу про неможливість їх розгляду окружним адміністративним судом, тому що відповідно до частини четвертої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України спір з приводу оскарження дій чи бездіяльності Президента України не підсудний Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції, про що наголошено позивачу в ухвалі про залишення його позовної заяви без руху.

При цьому суд зазначає, що норми Кодексу адміністративного судочинства не визначають дій суду у разі підсудності однієї із вимог Вищому адміністративному суду України, а інших вимог - окружному адміністративному суду, з урахуванням чого, роз`яснює позивачу про можливість звернення із позовом, який містить вимоги до Президента України, безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання Пенсійного фонду України та Сумського обласного управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та донарахування пенсії, зобов`язання виконати дію двох інструкцій, на підставі постанов Уряду, Законів України відносно нарахувань та виплат щомісячної додаткової державної допомоги, та стягнення коштів із вказаних відповідачів, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до статті 15 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, пенсії за вислугу років підвищуються в таких розмірах:

а) на 400 процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам війни I групи;

б) на 350 процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам війни II групи;

в) на 200 процентів мінімальної пенсії за віком - інвалідам війни III групи;

г) на 150 процентів мінімальної пенсії за віком - учасникам бойових дій, членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, які не одружилися вдруге;

д) на 75 процентів мінімальної пенсії за віком - учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни; на 50 процентів мінімальної пенсії за віком - іншим учасникам війни та дружинам (чоловікам) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, батькам і дружинам (чоловікам), які не одружилися вдруге, військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які загинули, померли або пропали безвісти в період проходження служби.

Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб внесено зміни до статті 15 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, якими передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, пенсії за вислугу років підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Як зазначено відповідачем 6 та не заперечується позивачем, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплачувалось підвищення пенсії як учаснику бойових дій в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Кабінету Міністрів України Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 23 квітня 2012 року №355 (далі по тексту Постанова №355) передбачено поетапне збільшення розмірів пенсій колишнім військовослужбовцям до 35%.

Так, на виконання зазначеної Постанови №355, відповідачем 6 підвищено основний розмір пенсії позивача з 01 липня 2012 року на 100,09 грн. (11%), з 01 вересня 2012 року на 209,28 грн. (23%) та з 01 січня 2013 року на 318,48 грн. (35%).

Відповідно частини третьої статті 63 Закону Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

З наявних у справі доказів вбачається, що розмір пенсії позивачу відповідач 6 обчислював на підставі довідки Сумського обласного військового комісаріату від 01 лютого 2008 року №41836 від 01 лютого 2008 року, згідно з якою розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за посадою, яку він займав на день звільнення, який складає 1 467,63 грн., з яких: оклад за військове звання - 605,00 грн., надбавка за вислугу років 60,00 грн., надбавка за виконання особливих завдань 232,75 грн., надбавка за таємність 448,88 грн., надбавка за використання іноземної мови 60,00 грн., премія 60,50 грн.

Проте, суд встановив, що Сумський обласний військовий комісаріат у листі від 08 лютого 2016 року №11/315 повідомив позивача, що на виконання списків Пенсійного фонду України підготовлено також довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 19 травня 2012 року №41836. Так, згідно з цією довідкою розмір грошового забезпечення позивача змінився, а саме збільшився розмір премії до 756,25 грн., що, відповідно, збільшило розмір грошового забезпечення до 2 163,38 грн.

Наведене вказує про зміну у межах спірних правовідносин розміру одного з видів грошового забезпечення та про наявність підстав для перерахунку пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, виходячи із підвищеного розміру грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 травня 2012 року №41836, і про необхідність задоволення позову у цій частині.

У той же час вимоги, висунуті до Пенсійного фонду України, не належить задовольняти, оскільки останній не наділений повноваженнями безпосереднього перерахунку призначених пенсій.

В частині вимог позивача про проведення індексації, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі по тексту Порядок №1078), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі викладеного ОСОБА_1 проведена та виплачена за серпень та вересень 2011 року індексація пенсії в розмірі 18,34 грн.

Відповідно до пункту 3 Порядку №1078 до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму.

Судом встановлено, що основний розмір пенсії ОСОБА_1 становить 909,93 грн. та з 01 грудня 2013 року не досягає величини прожиткового мінімуму, у зв`язку з чим до нього була встановлена доплата до мінімального розміру пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає про відсутність підстав для проведення індексації пенсії позивача через наявність у складі пенсійної виплати доплати до прожиткового мінімуму, надбавки на утримання та підвищення як учаснику бойових дій, які залежать від розміру прожиткового мінімуму, визначеного законами України Про Державний бюджет України на відповідний рік. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 вересня 2015 року.

В частині позовних вимог щодо надбавки за непрацездатного утриманця суд зазначає про наступне.

Згідно з пунктом а частини першої статті 16 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб передбачено, що до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім`ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.

Матеріали справи підтверджують, що позивач має на утриманні неповнолітню дитину та отримує надбавку до пенсії в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про необхідність застосування при обчисленні такої надбавки прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, оскільки Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлює виплату надбавки на непрацездатного утриманця в залежності від прожиткового мінімуму саме для осіб, які втратили працездатність.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральних збитків у зв`язку із фактом обдурювання Сумським обласним управлінням Пенсійного фонду України, у розмірі 30 000,00 грн., та стягнення з Пенсійного фонду України та Сумського обласного управління Пенсійного фонду України суму шкоди, завданої діями щодо не в повному обсязі виплати пенсії та в не проведення своєчасних перерахунків пенсії та індексаційного перерахунку, суд керується наступним.

За визначенням статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суду належить встановити обставини наявності такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, зокрема: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрат майнового та немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Поряд із цим в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту завдання позивачу моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням (бездіяльністю) відповідачів; крім того, позовна заява не містить обставин, з яких виходив позивач при визначенні розміру заявленої до відшкодування шкоди, та обґрунтованого розрахунку спірної суми.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання такої відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Разом з тим, у межах спору не встановлено завдання відповідачами 5 та 6 шкоди ОСОБА_1 у певному розмірі, що виключає можливість застосування відповідної відповідальності.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення збитків та моральної шкоди нормативно та документально не підтверджуються.

Суд також не погоджується із вимогами про стягнення з відповідачів 5 та 6 понесених позивачем витрат, оскільки позивачем не наведено, які саме витрати він поніс та у якому розмірі, і не обґрунтував необхідність їх відшкодування вказаними відповідачами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не перерахунку пенсії з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої 163 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно), є складовою резолютивної частини постанови.

Оскільки дана постанова вимагає від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області вчинення певних дій, суд вважає за можливе встановити для суб`єкта владних повноважень відповідача 6, строк для подання звіту про виконання вказаної постанови у десять днів з дня набрання нею законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Сумського обласного військового комісаріату від 19 травня 2012 року №41836.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області строк у десять днів з дня набрання постановою законної сили для подання звіту про виконання постанови.

5. Попередити Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов