Справа № 812/414/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/414/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Борзаниці С.В.

при секретарі судового засідання - Лященку А.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправною бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі за текстом - Позивач) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі за текстом - Відповідач) з вимогами про:

- стягнення з ГУМВС України у Луганській області в особі голови ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 103500,00 гривень;

- визнання протиправною бездіяльність ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо неподання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області подання, для здійснення оформлення та призначення пенсії, довідки про розмір грошового утримання ОСОБА_1, з включення до неї відомостей про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію з МВС, в перерахованому розмірі з урахуванням посадового окладу та змінених розмірів грошового забезпечення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 1999 року по 01.09.2014 року включно Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, по 01.09.2014 року включно.

Наказом ГУМВС України у Луганській області № 242 о/с від 20.08.2014 року, у зв'язку із службовою необхідністю Позивача було звільнено з посади начальника сектору зв'язків Луганського міського управління за п. 64 «ж» (за власним бажанням) з 01.09.2014 року.

На час звільнення Позивача із служби ОВС, у останнього виникло право на пенсію згідно зі Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У зв'язку із тим, що починаючи з квітня 2014 року станом по сьогоднішній день на території Луганської області, зокрема міста Луганська здійснюється антитерористична операція (АТО), та у зв'язку із зміною фактичного місця розташування ГУМВС України в Луганській області (м. Сєвєродонецьк Луганської області), Позивач не мав можливості вирішити питання щодо призначення та оформлення своєї пенсії.

У жовтні місяці 2015 року Позивач звертався із заявою до Міністерства соціальної політики України щодо вирішення питання з оформлення та призначення пенсії.

Листом ГУПФУ в Луганській області № 367/Л-4 від 06.11.2015 Позивачу повідомлялося, що заяви про призначення пенсії подаються до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи, у випадку Позивача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області. В свою чергу, ГУМВС України у Луганській області оформлює всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, які оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи, тобто до ГУПФУ в Луганській області. У зв'язку із чим, Позивачу було рекомендовано звернутися до ГУМВС України у Луганській області для вирішення питання щодо оформлення пенсії.

22.02.2016 Позивач звернувся до Відповідача із заявою № А-178 від 22.02.2016 про надання документів необхідних для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та оформлення пенсії по лінії МВС України в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області.

25.02.2016 Позивач звернувся до Відповідача із заявою № А-194 від 25.02.2016 про вирішення питання щодо складання документів, які необхідні для оформлення пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

30.03.2016 ГУМВС України у Луганській області листом № 76/111/22-2016 та № 77/111/22-2016 повідомило позивача про те, що особові картки по нарахуванню грошового забезпечення співробітників ГУМВС та ЛМУ ГУМВС у Луганській області залишились на тимчасово непідконтрольній Україні території, тому в УФЗБО ГУНП в Луганській області наявні лише відомості для зарахування на банківські рахунки, що передавались СФЗВО ЛМУ для здійснення оплати за період з липня по грудень 2014 рік, тому нарахування позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні не можливе у зв'язку І відсутністю бази для її нарахування, так само як неможливим є й надання довідки про додаткові види грошового забезпечення за повні останні 24 місяця перед звільненням.

Позивачу при звільненні 01.09.2014 не була виплачена компенсація за вислугу років, яка становить 23 роки 00 місяців 12 днів в МВС України, яка становить 25 відсотків середньої заробітної плати.

Відповідачем було видано висновок замість розрахунку вислугу років на пенсію Позивача, в якій зазначено, що відповідно до п. 3.1.3. наказу МВС України від 25.06.2013 № 611, окремі періоди служби за відсутності документів і неможливості їх отримання через відсутність архівних даних підтверджується наказами по особовому складу. Зазначені накази видаються на підставі мотивованих висновків про підтвердження служби після вивчення усіх даних та документів, що підтверджують проходження служби в окремі періоди. Ці документи повинні бути перераховані у висновку.

Пунктом 2 вищевказаного висновку, Позивачу було встановлено вислугу років для призначення пенсії по лінії МВС України станом на 01.09.2014: час служби у календарному обчисленні - 23 роки 00 місяців 12 днів; вислуга для призначення пенсії - 23 роки 00 місяців 12 днів. Пунктом 3 та 4 вказано висновку встановлено, що відповідно до наказу МВС України від 25.06.2013 № 611 «Про окремі питання організації роботи із соціальних виплат в органах внутрішніх справ України» періоди служби, зазначені у пункті 2 цього висновку, підтверджено наказом Головного управління МВС України у Луганській області по особовому складу, та внесено відповідні зміни до наказу ГУМВС України від 20.08.2014 № 242 о/с про звільнення з ОВС майора міліції ОСОБА_1 в частині визначення вислуги років у календарному обчисленні.

Вищевказаний висновок та наявні матеріали були долучені до пенсійної справи Позивача.

Згідно до витягу із наказу ГУМВС України у Луганській області № 2 о/с від 11.02.2016 «По особовому складу» була внесена часткова зміна в пункт наказу від 20.08.2014 № 242 о/с, а саме: зазначено календарну вислугу років на день звільнення Позивача.

Згідно із розрахунку вислуги років на пенсію Позивача, до вислуги років для призначення пенсії по лінії МВС України було зараховано: служба у Збройних силах України з 01.08.1989 по 10.04.1997, служба в ОВС: інженер групи технічного захисту інформації при Управлінні МВС України в Луганській області з 28.04.1999 року по 08.08.2002 (наказ УМВС № 164 о/с від 28.04.1999), начальник відділення технічного захисту інформації при Управлінні МВС України в Луганській області з 08.08.2002 року по 04.10.2007 (наказ УМВС № 299 о/с від 25.12.2002), начальник сектору технічного захисту інформації відділу документального забезпечення та режиму Управління МВС України у Луганській області з 04.10.2007 по 30.12.2008 (наказ УМВС № 398 о/с від 04.10.2007) начальник сектору технічного захисту інформації відділу документального забезпечення та режиму Головного управління МВС України в Луганській області з 30.12.2008 року по 19.03.2009 (наказ ГУМВС № 465 о/с 30.12.2008 ), начальник сектору технічного захисту інформації управління документального забезпечення та режиму Головного управління МВС України в Луганській області з 19.03.2009 по 24.04.2010 (наказ ГУМВС № 136 о/с від 19.03.2009), начальник сектору технічного захисту інформації управління документального забезпечення та режиму Управління МВС України в Луганській області з 24.04.2010 по 31.08.2011 (наказ УМВС № 202 о/с від 31.08.2011), начальник сектору технічного захисту інформації режимно-секретного управління Управління МВС України в Луганській області з 31.08.2011 по 03.02.2012 (наказ УМВС № 296 о/с від 31.08.2011), начальник сектору технічного захисту інформації режимно-секретного управління Головного управління МВС України у Луганській області з 03.02.2012 по 08.12.2012 (наказ ГУМВС № 35 о/с від 03.02.2012), старший інженер-програміст навчального відділення Луганського училища професійної підготовки працівників міліції, підпорядкованого ГУМВС України у Луганській області з 08.12.2012 по 25.06.2013 (наказ ГУМВС № 387 о/с від 08.12.2012), інспектор з військово-мобілізаційної роботи, територіальної та цивільної оборони штабу Луганського міського управління ГУМВС України у Луганській області з 25.06.2013 по 14.10.2013 (наказ ГУМВС № 206 о/с від 25.06.2013), начальник сектору зв'язку Луганського міського управління ГУМВС України у Луганській області з 14.10.2013 по 01.09.2014 (наказ ГУМВС № 376 о/с від 14.10.2013).

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, враховуючи місячне грошове забезпечення позивача в період його проходження служби в міліції, що передувало його звільненню в розмірі 4500,00 гривень, та його наявний 23 річний стаж роботи, можливо здійснити розрахунок одноразової грошової допомоги, яка повинна була бути виплачена Позивачу, а саме 4500,00 грн. х 23 років = 103500,00 гривень.

Згідно з частиною 5 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств,, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії або її перерахунку, зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах, порушення строків і заниження розмірів пенсії може бути оскаржено до вищих органів або до суду.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було затверджено Порядок, регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій вказаним категоріям осіб, дія якого поширюється на Позивача та Відповідача.

Відповідно до пункту 1 Порядку, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності, звільненим зі служби, які мають право на пенсію із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структур."', підрозділи, зокрема Міністерства внутрішніх справ. Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Відповідно до пункту 12 Порядку, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін х для одержання заяви про призначення пенсії оформлює всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

Позивач та його представник просили задовольнити вимоги в повному обсязі.

Представник заперечував проти задоволення адміністративного позову, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 р. за № 135/13402 передбачено, що уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів готують та подають до органів, що призначають пенсії, необхідні для призначення пенсії документи.

Станом на червень 2016 року адміністративна будівля ГУМВС України у Луганській області, інші службові приміщення органів та підрозділів внутрішніх справ на території міста Луганська захоплені незаконними озброєними формуваннями так званої «ЛНР» з документацією по лінії кадрового та фінансового забезпечення , в том числі особовими справами співробітників ОВС.

Особові картки по нарахуванню грошового забезпечення співробітників ГУМВСУ та ЛМУ ГУМВСУ у Луганській області залишились на тимчасово непідконтрольній Україні території. Крім того Позивач, відповідно наданих до позову документів, останні 2 роки перед звільненням був працівником ЛМУ ГУМВС України у Луганській області. У зв'язку з цим, у Відповідача, немає жодних офіційно підтверджених джерел інформації про грошове забезпечення співробітників ЛМУ ГУМВСУ у Луганській області по червень 2014 р. включно, а з липня 2014 року по грудень 2014 року, у Відповідача, наявні лише відомості для зарахування на банківські рахунки, що передавались СФЗБО ЛМУ ГУМВСУ у Луганській області для здійснення оплати.

Таким чином, з урахуванням викладеного, зазначаємо, що вимоги Позивача викладені у позові, а саме направлення до ГУПФ України в Луганській області документів необхідних, для оформлення та призначення пенсії та нарахувати одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не можливо у зв'язку з відсутністю будь-яких офіційно підтверджених джерел щодо складових грошового забезпечення Позивача.

Крім того, у своєму позові Позивач, на підставі ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», просить суд стягнути з Відповідача на його користь одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 103500,00 грн. При цьому надає наступний розрахунок 4500,00 грн. х 23 роки = 103500,00 грн., де зазначає, що 4500,00 грн. - це його місячне грошове забезпечення, а 23 роки - наявна вислуга років.

При цьому всупереч ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у своєму розрахунку просить стягнути одноразову грошову допомогу в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а не в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено: «Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби».

Також позивач не надає до суду обґрунтувань та доказів чому ним зазначено суму в 4500,00 грн. як розмір його місячного грошового забезпечення.

Таким чином, вимога про сплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 103500,00 грн. є не обґрунтованою, такою що суперечить нормам ч. 2 ст. 9 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів та оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Згідно із пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

Згідно з вимогами статті 9 цього Закону, правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявами про надання відповідних документів: грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення за останні 24 місяця перед звільненням (а.с.7, 8).

Відповідач надав позивачу відповіді про неможливість нарахування одноразової допомоги у зв'язку з відсутністю бази для її нарахування (а.с.16,17).

Позивачем надана виписка по картці, за якою він отримував заробітну плату (а.с.68-71). Однак у зв'язку з відсутністю первинних документів: відомості про нарахування заробітної плати позивача із зазначенням конкретних видів виплат у суду відсутні об'єктивні підстави визнати таку виписку належним доказом для розрахунку розміру одноразової допомоги.

Відповідачем наданий розрахунок можливої одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з роздруківок фактично отриманих сум при звільненні з ОВС, який складає 26425,62 грн. (а.с.87 ), який арифметично виконаний правильно та визнається судом таким, який може бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Також відповідачем надана довідка від 10.10.2016 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначена обставина свідчить про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неподання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області подання, для здійснення оформлення та призначення пенсії, довідки про розмір грошового утримання ОСОБА_1, з включення до неї відомостей про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію з МВС, в перерахованому розмірі з урахуванням посадового окладу та змінених розмірів грошового забезпечення.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряються, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки відповідачем одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 26425,62 грн. не сплачена, відповідач не надав своєчасно відповідну довідку за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 94 КАС України у зв'язку з їх відсутністю.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправною бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (, адреса: 93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 6) на користь ОСОБА_1 (іден. код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 103500,00 грн (сто три тисячі п'ятсот гривень), з відповідним відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо неподання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області подання для здійснення оформлення та призначення пенсії, довідки про розмір грошового утримання ОСОБА_1, з включення до неї відомостей про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію з МВС, в перерахованому розмірі з урахуванням посадового окладу та змінених розмірів грошового забезпечення.

В решті позовних вимог відмовити за їх недоведеністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 25 жовтня 2016 року.

Суддя С.В. Борзаниця