Справа № 807/2202/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 р. Справа № 876/7243/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІО-К» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІО-К» до Ужгородської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2016 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СІО-К» (далі - ТзОВ «СІО-К») звернулося в суд з позовом до Ужгородської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - Ужгородська ОДПІ), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ужгородської ОДПІ від 23.07.2015 року № (про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 47 973,00 грн.) та від 07.09.2015 року № (про збільшення суми грошового зобов»язання з податку на прибуток у розмірі 41 368,00 грн.).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що основою винесення оскаржених в судовому порядку податкових повідомлень-рішень Ужгородською ОДПІ стали припущення працівника податкового органу щодо відсутності факту проведення ТОВ «Сіо-К» господарських операцій з ТОВ УІФ «Он Лайн Дніпро», в результаті чого встановлено порушення пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, як наслідок, збільшення суми грошового зобов»язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 41 368,00 грн., та п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, як наслідок зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 47973,00 грн., що на думку позивача, є протиправним та не відповідає вимогам податкового законодавства.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ТзОВ «СІО-К» оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити з підстав викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Ужгородською ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «СІО-К» з питань правильності формування податкового кредиту з ПДВ та витрат, що враховуються при обчисленні об»єкта оподаткування з податку на прибуток підприємства при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» за період з 01.01.2010 року по 31.12.2014 року, якою встановлено, що ТОВ «СІО-К» в порушення пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України занизило податок на прибуток на 30 935,00 грн. (в т.ч. за IV квартал 2012 року - на 20 138 грн., за 2013 рік - на 10 797 грн.), завищило суму бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок на 31 982,00 грн. (в т.ч. за листопад 2012 року - на 20 617,00 грн., за лютий 2013 року - на 11 365,00 грн.), на підставі якої складено акт №339/07-14-22-0/22101670.

На підставі цього акта Ужгородською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 25.07.2015 року №, яким на підставі пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201 ст. 201, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України зменшено на 31 982,00 грн. суму бюджетного відшкодування ПДВ та застосовано 15 991,00 грн. штрафної санкції та податкове повідомлення-рішення №, яким на підставі пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, пп. 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України визначено до сплати 30 935,00 грн. податку на прибуток підприємства (в т.ч. за IV квартал 2012 року - 20 138,00 грн., за 2013 рік - 10 797,00 грн.) та з посиланням на п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України застосовано 15 467,50 грн. штрафної санкції (30 935*50%), в т.ч. за IV квартал 2012 року застосовано 10 069,00 грн. штрафної санкції (20 138*50%), за 2013 рік застосовано 5 398,50 грн. штрафної санкції (10 797*50%).

Рішенням Головного управління ДФС України в Закарпатській області, прийнятим за розглядом первинної скарги ТОВ «СІО-К» (від 27.08.2015 року №1719/10/07-16-10-04-44), скасовано, зокрема податкове повідомлення-рішення Ужгородської ОДПІ від 23.07.2015 року № про визначення до сплати податку на прибуток підприємств у розмірі 46 402,50 грн. в частині 5 034,50 грн. штрафної санкції.

Ужгородською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.09.2015 року № про збільшення суми грошового зобов»язання з податку на прибуток на 41368,00 грн.

ТОВ «СІО-К» звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними та скасування в судовому порядку податкових повідомлень-рішень Ужгородської ОДПІ від 23.07.2015 року № та від 07.09.2015 року №.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що підписані директором ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту виписані від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими, підписаними повноважними особами, звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому не можуть бути підставою для декларування податкового кредиту за наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність надання послуг та поставки товарів; за відсутності інших достатніх та належних доказів, які б підтверджували реальне здійснення господарських операцій, на підставі яких задекларовано податковий кредит за спірними господарськими операціями, самі по собі накладні не підтверджують право позивача на їх формування, а відтак, правомірним є нарахування грошових зобов»язань з ПДВ та податку на прибуток спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно договору купівлі-продажу від 01.10.2012 року №23 між ТОВ «СІО-К» (Покупець) в особі директора Телеска Леонарда та ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» (Продавець) в особі директора ОСОБА_3, предметом останнього є передача у власність Покупця 100 м.куб. пиломатеріалів дубових 1-го сорту та мікс сортів (1.2) в місяць з їх оплатою Покупцем.

Договори на поставку лісоматеріалів має право підписувати лише директор підприємства.

Договори між ТОВ «СІО-К» та ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» підписував директор ТОВ «СІО-К» в смт. Великий Березний. Відповідно до умов договору, пиломатеріали постачаються з умовою про їх доставку на склад покупця. Завантаження пиломатеріалів здійснювалось на складі постачальника без представника підприємства. Приймання матеріалів по якості та кількості здійснювалось приймальником лісу на складі підприємства.

Позивачем надано видаткові накладні, виписані від імені ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» на загальну суму 273 399,30 грн. (без ПДВ).

Перевіркою встановлено, що ТОВ «СІО-К» до складу податкового кредиту з ПДВ включило 54 679,86 грн. по податкових накладних, виписаних від імені ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» (на яких значиться підпис ОСОБА_3, з номенклатурою товару: пиломатеріали дубові обрізні або передоплата за пиломатеріали дубові обрізні) від 16.10.2012 року, 18.10.2012 року, 26.10.2012 року та від 25.01.2013 року №26 (ПДВ становить - 8 333,33 грн.), від 31.01.2013 року №26 (ПДВ становить 3 031,75 грн.). Однак, податкові накладні від 25.01.2013 року №26 та від 31.01.2013 року №26 у ТОВ «СІО-К» відсутні.

Крім цього, згідно з інформацією з ІС «Податковий блок» податкова адреса ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» - м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, буд. 39/а.

Однак, відповідно до актів від 19.03.2013 року № 1736/22-710/31384822, від 29.04.2013 року № 2505/22-710/31384822, складених ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська про неможливість проведення перевірки ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість за листопад 2012 року та грудень 2012 року, у товариства відсутні основні засоби та складські приміщення. Встановлено, що офіс ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» не знаходиться за податковою адресою (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, буд. 39/а).

Таким чином, проведеною перевіркою встановлено, що у зв»язку із відсутністю первинних документів (актів приймання-передачі пиломатеріалів, довіреностей на отримання пиломатеріалів, товарно-транспортних накладних) та у зв»язку з встановленими перевіркою розбіжностями щодо документального оформлення господарських операцій із ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро», зокрема розбіжності щодо адреси постачальника та адреси фактичного завантаження товару, у зв»язку з відсутністю можливості фактичного постачання ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» пиломатеріалів (відсутність персоналу, відсутність складських приміщень, відсутність основних фондів), а також враховуючи надані директором ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» покази, наданими для перевірки документами не підтверджено факт проведення ТОВ «СІО-К» господарських операцій з ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро».

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов»язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов»язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.36 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов»язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов»язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов»язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У статті 198 ПК України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов»язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв»язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є наявність ділової мети.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 24.12.2012 року (в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000275 від 12.11.2013 року за фактом легалізації (відмивання) доходів одержаних злочинним шляхом, за ознаками кримінального провадження передбаченого ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України), останній значився директором ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро», фінансово-господарську діяльність не вів, чим займається товариство йому невідомо, де знаходиться товариство йому невідомо, договори з контрагентами не готував, не підписував податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт, не готував та не підписував інші документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності товариства. Товарно-матеріальних цінностей від імені ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» не реалізовував. В ході досудового розслідування встановлено, що ряд фізичних осіб, одним з яких є ОСОБА_3, використовували ряд фірм, зокрема ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» для проведення діяльності, що спрямована на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Таким чином в даному випадку підприємство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомі особи лише оформляли відповідні документи. Номінальний директор нікого не уповноважував на вчинення дій від імені Товариства, немає відомостей щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені Товариства.

Відтак, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підписані директором ТОВ «Українсько-ізраїльська фірма «Он Лайн Дніпро» податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту виписані від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими, підписаними повноважними особами, звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому не можуть бути підставою для декларування податкового кредиту за наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність надання послуг та поставки товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІО-К» залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року у справі №807/2202/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 19.10.2016 року.