Справа № 2а/0270/5056/11
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2011-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 р. Справа № 2а/0270/5056/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни,

при секретарі судового засідання: Розлуцькому Андрію Миколайовичу

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Джі. Ен. Логістік"

до: Вінницької міжрайонної державної податкової інспекції

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Джі.Ен.Логістік» ( надалі - позивач) з позовом до Вінницької міжрайонної державної податкової інспекції ( надалі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується із висновками податкового органу, викладеними ним у акті камеральної перевірки. Так, позивач стверджує, що відповідач на власний розсуд трактує положення п.154.6 ст.154 Податкового кодексу України, внаслідок чого останнім було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. За наведених обставин позивач звернувся до суду із його оскарженням та просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.10.2011 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях ( а.с.39).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Джі.Ен.Логістік» зареєстроване Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 19.01.2011 року, ідентифікаційний код 37489055, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію № 675690.

07.10.2011 року головним державним ревізором-інспектором відділу оподаткування юридичних осіб ОСОБА_3 на підставі п.1, п.3 ст.10 Закону України «Про державну податкову службу» та п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 , п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року платника податку на прибуток ТОВ «Джі.Ен.Логістік». Результати перевірки знайшли своє відображення у акті перевірки № 249/1500-37489055 від 07.10.2011 року.

Як вбачається із акту перевірки, позивач порушив порядок заповнення податкової звітності з податку на прибуток, застосувавши норми абз. «б» п.154.6 ст.154 Податкового кодексу України ( а.с.10).

На думку Вінницької МДПІ «ТОВ «Джі. Ен. Логістік» невірно тлумачить норму закону щодо критеріїв, яким повинен відповідати платник податку на прибуток за нульовою ставкою, оскільки помилково відносить себе до критерію, який зазначений в «б» п. 154.6 ст.154 ПКУ. Невідповідність даному критерію полягає в тому, що у позивача відсутній щорічний обсяг доходів задекларованих в сумі, що не перевищує трьох мільйонів гривень.

Так, на думку податкового органу, законодавець обумовив, що привілеями нульової ставки можуть скористатися лише ті платники податку на прибуток, які протягом року дотримувались вищезазначених показників щодо отримання доходу і довели, що не мають доходів , що перевищують три мільйони гривень. Таким чином, на думку податкового органу підприємства, зареєстровані з IV кварталу 2010 р. по І квартал 2011 р., вперше зможуть застосовувати ставку податку на прибуток 0 відсотків починаючи з 1 січня 2012 року за умови, що щорічний обсяг задекларованих доходів таких підприємств за 2011 рік не буде перевищувати трьох мільйонів гривень та середньооблікова кількість працівників протягом цього ж періоду не буде перевищувати 20 осіб.

Таким чином, позивачем занижено грошове зобовязання з податку на прибуток у Декларації з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року на 68267,00 грн. , що стало підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Визначаючись щодо позовних вимог позивача, суд зокрема виходив із наступного. Відповідно до ст. 154.6 Податкового кодексу України, на період з 1 квітня 2011 року до 1 січня 2016 року застосовується ставка 0 відсотків для платників податку на прибуток, у яких розмір доходів кожного звітного податкового періоду наростаючим підсумком з початку року не перевищує трьох мільйонів гривень та нарахованої за кожний місяць звітного періоду заробітної плати (доходу) працівників, які перебувають з платником податку у трудових відносинах, є не меншим, ніж дві мінімальні заробітні плати, розмір якої встановлено законом, та які відповідають одному із таких критеріїв:

а) утворені в установленому законом порядку після 1 квітня2011 року;

б) діючі, у яких протягом трьох послідовних попередніх років(або протягом усіх попередніх періодів, якщо з моменту їх утворення пройшло менше трьох років), щорічний обсяг доходів задекларовано в сумі, що не перевищує трьох мільйонів гривень, тау яких середньооблікова кількість працівників протягом цього періоду не перевищувала 20 осіб;

в) які були зареєстровані платниками єдиного податку в установленому законодавством порядку в період до набрання чинності цим Кодексом та у яких за останній календарний рік обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) становив до одного мільйона гривень та середньооблікова кількість працівників становила до 50 осіб.

Разом з тим, якщо платники податку, які застосовують норми цього пункту, у будь-якому звітному періоді досягли показників щодо отриманого доходу, середньооблікової чисельності або середньої заробітної плати працівників, з яких хоча б один не відповідає критеріям, зазначеним у пункті 154.6 ст.154 ПК України, то такі платники податку зобов'язані оподаткувати прибуток, отриманий у такому звітному періоді, за ставкою, встановленою пунктом 151.1 ст. 151 цього Кодексу.

В п «б» ч.І п. 154.6. ст. 154 ПК України законодавець визначив верхню межу щодо періоду діяльності платника податків - протягом трьох послідовних попередніх років (або протягом усіх попередніх періодів, якщо з моменту їх утворення пройшло де трьох років).

Законодавчо не встановлена нижня межа строків діяльності платника податків, після якої останній, якщо з моменту його утворення до 01 квітня 2011 року пройшло менше трьох років, має право застосовувати ставку 0 податку на прибуток з 01 квітня 2011.

Таким чином Податковий кодекс України не містить заборони, щодо права платника податку застосовувати ставку 0 податку на прибуток з 01 квітня 2011 року, якщо з моменту його утворення до 01 квітня 2011 року пройшло менше трьох років.

Разом з тим в п. 154.6. ст. 154 ПК України встановлено пряма заборона - дія цього пункту не поширюється на суб'єктів господарювання, які утворені в період після набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2011 року, шляхом реорганізації (злиття, єднання, поділу, виділення, перетворення), приватизації та корпоратизації, а також на платників податків, які незалежно від інших критеріїв, здійснюють види діяльності, зазначені в цьому пункті.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Джі. Ен. Логістік» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 19 січня 2011 року за № 1 001308 і здійснює свою господарську діяльність з цього часу.

Перший звітний період ТОВ «Джі. Ен. Логістік» - ІІ-й квартал 2011 року.

ТОВ «Джі. Ен. Логістік» є новоствореним підприємством після набрання чинності Податковим кодексом України.

Зазначене товариство не утвореним в період після набрання чинності цим Кодексом шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення), приватизації та корпоратизації.

ТОВ «Джі. Ен. Логістік» не здійснює ні один з видів діяльності, зазначених в абз. 6 п.154.6 ст. 154 ПК України.

ТОВ «Джі. Ен. Логістік» відповідає критеріям, визначених в п. 154.6. ст. 154 ПК України. Зокрема обсяг задекларованих доходів ТОВ «Джі. Ен. Логістік» з часу утворення товариства до 01.04.2011 року та за II квартал 2011 року наростаючим підсумком становить 425 тис. грн., що підтверджується фінансовим звітом за II кв. 2011 року (а.с.22).

Нарахована за кожний місяць звітного періоду заробітна плата (дохід) працівників, які перебували і перебувають з ТОВ «Джі. Ен. Логістік» у трудових відносинах, є не меншою, ніж дві мінімальні заробітні плати, розмір якої встановлено законом, що підтверджується відповідними довідками ( а.с.13-21).

Середньооблікова кількість працівників ТОВ «Джі. Ен. Логістік» з моменту державної реєстрації становить 7 осіб.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм законодавства та на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку , що позивач правомірно скористався пільгою, передбаченою абз. «б» п. 154.6 ст. 154 Податкового кодексу України.

Суд також звертає увагу на те, що суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Норми частини 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Як видно з матеріалів справи, відповідач не надавав суду ніяких документів, якими б підтверджувались що позивач не дотримався критеріїв, визначених п.154.6 ст. 154 ПК України.

Згідно вимог ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд, зокрема, надавати закону тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення закону в жодному разі не може спричиняти несправедливих обмежень таких прав. Протилежністю верховенства права є свавілля. Держава не може діяти свавільно, вона обмежена правом, а не тільки створеним нею законодавством.

Згідно вимог статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Суд звертає увагу на те, що усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Мотивація та докази, на які посилається відповідач заперечуючи проти позову, не дають суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи позивача, а встановлені у справі обставини не підтверджують позиції відповідача покладеної в основу оскаржуваних рішень.

За наведених обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Позивачем, сплачено 28,23 грн. судового збору, а тому дана сума має бути стягнута на його користь з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задоволено.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення -рішення № НОМЕР_1 від 24.10.2011 року, винесене Вінницькою МДПІ.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя/підпис/ ОСОБА_4

Копія вірна:

Суддя:

Секретар:

07.12.2011