Справа № 754/8164/16-а
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/424/16
Справа №754/8164/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

при секретарі Демчук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов»язання поновити щомісячну адресну допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в червні 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати відмову у наданні та перерахунку Управлінням адресної допомоги на його ім»я та на двох його дітей протиправною, зобов»язати Управління перерахувати та призначити йому щомісячну адресну допомогу за період з грудня 2014 року по травень 2015 року включно суму адресної допомоги на двох його неповнолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 9 096.00 грн.; за період з червня 2015 року і до травня 2016 року включно перерахувати суму адресної допомоги на весь склад його сім»ї в кількості трьох осіб - він та його діти в сумі 28 800.00 грн. та зобов»язати Управління з 01.06.2016 року поновити щомісячну адресну допомогу в повному обсязі нараховуючи її, виходячи із складу його родини - трьох осіб в розмірі 2 400.00 грн.

Вимоги позову мотивував тим, що він разом з своїми неповнолітніми дітьми зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим (п.1 ч. І ст.З Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України») він зі своїми дітьми вимушений мешкати на даний час за адресою реєстрації його матері ОСОБА_3: АДРЕСА_2.

В зв»язку з нормативним регулюванням державою ситуації, що виникла у зв»язку з тимчасовою окупацією території АРК, він зі своїми дітьми звернувся до виконавчого органу КМР - Департаменту соціальної політики де отримав довідку №690 від 28.04.2014 року про те, що з цієї дати він з дітьми є зареєстрованими особами, які прибули з АР Крим на тимчасове проживання до м. Києва. Дані про дітей до цієї довідки працівником Департаменту внесено не було, мотивуючи це тим, що довідка видається тільки на повнолітню особу. 19.11.2014 року на підставі вказаної довідки його було взято на облік в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської РДА в м. Києві як особу переміщену з тимчасово окупованої території України та було видано довідку №. З наступного місяця, а саме з грудня 2014 року після подачі пакету документів до Управління для отримання адресної допомоги, як особі, яка була переміщена з тимчасово окупованої території України він почав отримувати цю адресну допомогу, яка була нарахована в розмірі 884.00 грн., як для пенсіонера, відповідно до ч. 2 п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затвердженого 01.10.2014 року зі змінами відповідно до Постанови КМУ №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг. Вказана вище допомога в розмірі 884.00 грн. надавалася йому з грудня 2014 року по травень 2015 року включно, тобто шість місяців, та нараховувалась на його картку Ощадбанку у 15-20 числах місяця. Проте, починаючи з червня 2015 року надання такої допомоги припинилося.

Вважає такі дії відповідача, що пов»язані з припиненням йому адресної допомоги незаконними та такими, що порушують його права, тому був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти вимог адміністративного позову в повному обсязі з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов. Також просила до вимог позову ОСОБА_1 застосувати строк позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 разом з своїми неповнолітніми дітьми зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 28).

У зв'язку з тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим він зі своїми дітьми вимушений мешкати на даний час за адресою реєстрації його матері ОСОБА_3: АДРЕСА_2. (а.с. 9).

У зв»язку з нормативним регулюванням державою ситуації, що виникла у зв»язку з тимчасовою окупацією території АРК, позивач зі своїми дітьми звернувся до виконавчого органу КМР - Департаменту соціальної політики де отримав довідку №690 від 28.04.2014 року про те, що він з дітьми є зареєстрованими особами, які прибули з АР Крим на тимчасове проживання до м. Києва. (а.с. 8).

19.11.2014 року на підставі вказаної довідки позивача було взято на облік в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської РДА в м. Києві як особу переміщену з тимчасово окупованої території України та було видано відповідну довідку №. (а.с. 10).

Рішенням Управління від 09.12.2014 року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання позивачу була призначена допомога переміщеним особам на проживання (а.с. 29).

З грудня 2014 року позивач почав отримувати адресну допомогу, яка була нарахована в розмірі 884.00 грн., як для пенсіонера, відповідно до ч. 2 п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затвердженого 01.10.2014 року зі змінами відповідно до Постанови КМУ №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг. Вказана допомога виплачувалася позивачу з грудня 2014 року по травень 2015 року включно.

Починаючи з червня 2015 року нарахування та виплата такої допомоги припинилися і в серпні 2015 року позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача з проханням роз»яснити причини припинення нарахування такої допомоги (а.с. 11).

Листом від 11.09.2015 року відповідач відмовив позивачу в задоволенні його заяви про призначення та перерахунок щомісячної адресної допомоги його родині за відсутності законних на те підстав. (а.с. 12).

Такі дії відповідача, на думку суду суперечать вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

Так, згідно п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вказана адресна допомога надається переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п.3 Порядку, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з членів її сім'ї за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884,00 грн. на одну особу. Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400,00 грн., яка згідно зазначених нормативних актів і повинна була нараховуватись на сім'ю позивача.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачем надано документи та взято на облік до Управління після 20 лютого 2014 року та у зв'язку з неможливістю мешкати за зареєстрованим місцем проживання, займатись підприємницькою діяльністю на тимчасово окупованій території, яка була до тимчасової окупації регіону одним з джерел доходу та формування сім'ї позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. № 2 у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх на відповідність усім вимогам, вказаним у ч. 3 ст. 2 КАС України.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, позивач має право на отримання щомісячної адресної допомоги виходячи зі складу його родини з трьох осіб, а тому відмова відповідача здійснити позивачу такий перерахунок та припинення такої допомоги є неправомірною.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що позивач з сім»єю проживає в м. Києві з 26.05.2013 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов і це не було відомо працівникам Управління на момент призначення йому щомісячної адресної допомоги, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки з матеріалів справи достовірно встановлено, що Управлінню була відома ця інформація, оскільки позивач на той час знаходився на обліку і отримував державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім»ї. Посилання представника позивача на подання позивачем недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Позивач в судовому засіданні не просив суд про поновлення йому строків для подання позову до суду, тоді як представник відповідача в судовому засіданні просив суд про застосування такого строку до вимог позову ОСОБА_1 Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач дізнався про своє порушене право 11.09.2015 року з листа відповідача, проте звернувся до суду за захистом свого порушеного права лише 22.06.2016 року, а тому вимоги його адміністративного позову підлягають задоволенню частково, а саме з 22.12.2015 року.

Аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, внаслідок перевірки письмових доказів по справі, суд приходить до висновку про те, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню частково, оскільки конституційні права позивача порушені, що потребує захисту їх в судовому порядку.

За таких обставин суд вважає, що дії суб'єкту владних повноважень - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської РДА в м. Києві при здійсненні ним владних управлінських функцій не є правомірними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6,11,104,105,160,256 КАС України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов»язання поновити щомісячну адресну допомогу - задовольнити частково.

Визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у наданні та перерахунку адресної допомоги на ім»я ОСОБА_1 - протиправною.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з 22 грудня 2015 року поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги переміщеним особам на проживання відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня оголошення постанови.

Головуючий: