Справа № 2а/0270/3930/11
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2011 р. Справа № 2а/0270/3930/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання: Колос Мирослави Сергіївни

позивача : ОСОБА_1

представника позивача : ОСОБА_2

представників відповідача : ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції

про: визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Іллінецької міжрайонної державної податкової інспекції (далі - Іллінецька МДПІ) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за результатами проведеної перевірки з питань дотримання ним як приватним підприємцем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2008 року по 21 грудня 2010 року податковим органом виявлено порушення вимог податкового законодавства.

На підставі виявлених порушень підприємцю визначено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в загальному розмірі 36527,1 гривень, а також визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 122682,5 гривень.

Не погоджуючись із висновками, викладеними у акті перевірки, а, відповідно, і з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив рішення податкового органу до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили адміністративний позов задовільнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на обґрунтованість висновків податкового інспектора, що проводив перевірку, які знайшли відображення у акті перевірки.

В ході розгляду справи за клопотанням позивача в якості свідків було допитано ОСОБА_5, який виконував обовязки завідуючого складом ПП «Літин-Агробуд»; ОСОБА_6, який працює директором СТОВ «Дніпро»; ОСОБА_7, який працював агрономом у СФГ «Поділля».

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що восени 2010 року ним видавався товар (пестициди та агрохімікати) зі складу, що належав ПП «Літин-Агробуд». Також пояснив, що вказаний товар ОСОБА_1 перевозив власним автотранспортом, іноді за товаром приїздив декілька разів на день.

Свідок ОСОБА_6 зазначив, що дійсно між ним як керівником СТОВ «Дніпро» та ПП ОСОБА_1 у 2010 році було укладено договір, згідно із яким ОСОБА_1 зобовязувався передати товар згідно накладних. При цьому, сторони договору попередньо домовлялися, який саме товар підприємець буде поставляти Товариству. Предметом договору були різноманітні засоби захисту рослин.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що, працюючи агрономом у СФГ «Поділля», неодноразово співпрацював із ОСОБА_1, оскільки той поставляв різні засоби захисту рослин селянському фермерському господарству. Їх підприємець привозив власним автомобілем.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Податковим ревізором-інспектором Погребищенського відділення Іллінецької МДПІ протягом періоду з 24 березня по 06 квітня 2011 року проводилась планова виїзна перевірка з питань дотримання субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2010 року, за результатами якої складено акт №7/17- від 13 квітня 2011 року.

У висновках акту, зокрема, йдеться про виявлені під час перевірки порушення, що полягали у здійсненні підприємцем фінансово-господарських операцій з контрагентами ТОВ «Седмой Континент 2006» та ПП «Літин-Агробуд» відповідно до правочинів, які укладені в порушення частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України. Перевіркою встановлено відсутність поставок товарів та укладення угод з метою настання реальних наслідків в силу відсутності технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, транспортних засобів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання.

З огляду на викладене, податковий інспектор, що проводив перевірку, зробив висновки про порушення підприємцем частини 3 статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпункту «а» пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 29157,3 гривень; а також порушення підпункту 7.3.1 пункту 7.3 та підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 137989 гривень.

На підставі акту перевірки податковим органом 27 квітня 2011 року прийнято податкові повідомлення-рішення № (а.с.45), яким підприємцю збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності в розмірі 29157,3 гривень, та № (а.с.46), яким підприємцю збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 172486,25 гривень, з яких за основним платежем 137989 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 34497,25 гривень.

Не погодившись із висновками, що викладені у акті перевірки, підприємець звернувся до Іллінецької МДПІ із письмовими запереченнями (а.с.47), проте листом податкової інспекції вих. №5/17-12 від 22 квітня 2011 року (а.с.49-54) позивача повідомлено, що зазначені заперечення не взято до уваги.

Згодом позивач звернувся до Державної податкової адміністрації у Вінницькій області зі скаргою (а.с.55-58) на прийняті 27 квітня 2011 року податкові повідомлення-рішення, однак рішенням податкового органу вих. №14020/М/25-010 від 04 липня 2011 року (а.с.59-66) податкове повідомлення-рішення Іллінецької МДПІ від 27 квітня 2011 року № про сплату 29157,3 гривень залишено без змін. При цьому, ДПА у Вінницькій області скасовано податкове повідомлення-рішення Іллінецької МДПІ від 27 квітня 2011 року № про сплату 137989 гривень податку на додану вартість та 34497,25 гривень застосованих штрафних санкцій в частині 39843 гривень за основним платежем та 9960,75 гривень за штрафними санкціями, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін. Також, цим рішенням ДПА у Вінницькій області збільшено на 7369,8 гривень податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, що визначені у податковому повідомленні-рішенні № від 27 квітня 2011 року.

З урахуванням рішення ДПА у Вінницькій області, прийнятого за результатами розгляду скарги підприємця, Іллінецькою МДПІ 11 липня 2011 року прийнято нові податкові повідомлення-рішення № (а.с.12), яким підприємцю визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 122682,5 гривень, з яких 98146 гривень основний платіж, 24536,5 гривень штрафні (фінансові) санкції; № (а.с.11), яким підприємцю визначено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності в розмірі 29157,3 гривень за основним платежем; № (а.с.13), яким визначено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності в розмірі 7369,8 гривень за основним платежем.

Даючи правову оцінку податковим повідомленням-рішенням від 11 липня 2011 року, суд зважає на таке.

З приводу висновків про нікчемність правочинів, укладених між приватним підприємцем ОСОБА_1 та приватним підприємством «Літин-Агробуд», а також між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ «Седмой Континент 2006», слід зазначити наступне.

У акті перевірки зазначено, що договори між підприємцем ОСОБА_1, з однієї сторони, та ПП «Літин-Агробуд» і ТОВ «Седмой Континент 2006», з іншої, відсутні. При цьому, СПД ОСОБА_1 не надано документів, що підтверджували б реальний характер фінансово-господарської діяльності з названими контрагентами. Також, у акті йдеться про відсутність у ОСОБА_1 складських приміщень, трудових ресурсів та транспортних засобів, що свідчило б про товарність операцій. Окремо вказано на відсутність документально підтвердженого факту передачі товарів від продавців до покупця, в звязку з відсутністю документів, що засвідчують транспортування, зберігання засобів захисту рослин, запчастин, автомобіля ЗІЛ 2560 тощо. На підставі наведеного, податковий інспектор, що проводив перевірку, дійшов висновку про відсутність фактичних поставок товарів, про що також свідчить укладення усних угод без мети настання реальних наслідків.

Суд не погоджується із такими висновками податкового органу з огляду на наступне.

05 січня 2010 року між ПП «Літин-Агробуд» (Продавець), з однієї сторони, та ПП ОСОБА_1 (Покупець), з іншої, укладено договір купівлі товарів №1. Предметом договору визначено, що Продавець продає, а Покупець купує товари згідно податкових та складських накладних. При цьому, умовами даного договору передбачено, що Продавець зобовязаний передати Покупцю товар згідно накладних і забезпечити Покупця документацією по експлуатації виробу та видати йому сертифікат (свідоцтво про якість) на вибір.

В підтвердження реальності даного договору позивачем надано суду податкові накладні від 28 жовтня 2010 року, 01 листопада 2010 року, 20 листопада 2010 року, 14 грудня 2010 року, 27 грудня 2010 року, 28 грудня 2010 року, а також складські накладні, копії яких містяться в матеріалах справи на аркушах 78-83. Копіями квитанцій підтверджено проведення розрахунків за вказаним вище договором (а.с.99).

Окрему увагу суд звертає на акти про передачу засобів захисту рослин та запасних частин згідно податкових накладних від 28 жовтня 2010 року (а.с.174), від 28 грудня 2010 року (а.с.175), від 14 грудня 2010 року (а.с.176), від 20 листопада 2010 року (а.с.177), від 01 листопада 2010 року (а.с.178), від 27 грудня 2010 року (а.с.179). Зазначені акти свідчать про передачу відповідного товару (засобів захисту рослин та запасних частин) з боку ПП «Літин-Агробуд» (завідуючим складом ОСОБА_5Л.) та прийняття зазначеного у цих актах товару ПП ОСОБА_1 Судом досліджено, що розміри сум купленого товару, зазначених у цих актах, відповідають податковим та складським накладним.

Доказом того, що підприємець перевозив засоби захисту рослин власним автотранспортом свідчать подорожні листи №5 від 28 жовтня 2010 року (а.с.188), №6 від 02 листопада 2010 року (а.с.189), №7 від 14 листопада 2010 року (а.с.190), №8 від 20 листопада 2010 року (а.с.191), №9 від 28 грудня 2010 року (а.с.192).

Також, на виконання умов укладеного договору ПП «Літин-Агробуд» надано позивачу сертифікати якості того товару, що останнім купувався у підприємства. Вказані сертифікати наявні в матеріалах справи; їх наявність свідчить про факти передавання разом із засобами захисту рослин і сертифікатів якості.

Більше того, судом окремо досліджувались товарно-транспорті накладні, які належним чином завірені та підписані представниками трьох сторін, а саме: замовника ПП ОСОБА_1, відправника ПП «Літин-Агробуд» та одержувачів товару СФГ «Поділля» та СТОВ «Дніпро». Це, зокрема, товарно-транспортні накладні від 28 жовтня 2010 року (а.с.158), від 02 листопада 2010 року (а.с.159), від 14 листопада 2010 року (а.с.160), від 20 листопада 2010 року (а.с.161), від 28 грудня 2010 року (а.с.162).

Що ж стосується реальності купівлі позивачем автомобіля ЗИЛ, то такими доказами є договір купівлі автомобіля від 10 грудня 2010 року (а.с.71), податкова накладна та складська накладна від 31 грудня 2010 року (а.с.91), акт приймання-передавання від 31 грудня 2010 року, затверджений директором ПП «Літин-Агробуд» (а.с.92). Суду також надано докази того, що в подальшому даний автомобіль позивачем було реалізовано ТОВ «Укрзернопром-Погребище», про що свідчать акт приймання-передавання, затверджений директором Товариства (а.с.93); лист ТОВ «Укрзернопром-Погребище» вих. №244 від 18 жовтня 2011 року (а.с.150), у якому йдеться про те, що 31 грудня 2010 року дійсно відбулася купівля-продаж автомобіля ЗІЛ КС 2561. Також, листом начальника Липовецького ВРЕР ДАІ (а.с.151) підтверджується факт реєстрації автомобіля ЗИЛ КС 2561 шасі 2858173 за ТОВ «Укрзернопром-Погребище».

Суд також враховує те, що обставини, які підтверджуються окремими доказами, не суперечать показанням свідка ОСОБА_5, який працював завідуючим складським приміщенням ПП «Літин-Агробуд».

З приводу договірних відносин між позивачем та ТОВ «Седмой Континент 2006», то суд зважає на те, що 15 січня 2010 року між ТОВ «Седмой Континент 2006» та ПП ОСОБА_1 укладено договір купівлі товарів №4 (а.с.68). Згідно з умовами даного договору підприємець купував, а Товариство реалізовувало йому товар (засоби захисту рослин) згідно податкових та складських накладних.

В підтвердження реальності цієї операції суду надано податкову накладну №33 від 25 червня 2010 року (а.с.77), видаткову накладну №СФ-0002324 від 25 червня 2010 року (а.с.172), квитанцію №116 від 24 червня 2010 року (а.с.100).

Акт про передачу засобів захисту рослин (а.с.173) свідчить про те, що ТОВ «Седмой Континент 2006» передало, а підприємець ОСОБА_1 прийняв зазначені у акті засоби захисту.

Доказом того, що підприємець перевозив засоби захисту рослин, що визначені договором із ТОВ «Седмой Континент 2006» власним автотранспортом, свідчить подорожній лист №1 від 25 червня 2010 року (а.с.187).

Суд враховує також товарно-транспорті накладні, які належним чином завірені та підписані представниками замовника ПП ОСОБА_1, відправника ТОВ «Седмой Континент 2006» та одержувачів товару СФГ «Поділля» та СТОВ «Дніпро». Зокрема, це такі товарно-транспортні накладні: від 25 червня 2010 року (а.с.156) та від 25 червня 2010 року (а.с.157).

На виконання умов договору Товариством надано позивачу сертифікати якості тих засобів захисту рослин, що останнім купувалися у ТОВ «Седмой Континент 2006». Наявність вказаних сертифікатів в матеріалах справи свідчить про факти передавання їх разом із засобами захисту рослин.

Окрім наведених вище доказів про товарність господарських операцій між ПП ОСОБА_1 та ПП «Літин-Агробуд», а також ПП ОСОБА_1 та ТОВ «Седмой Континент 2006» свідчать також господарські правовідносини, що виникли у 2010 році між ПП ОСОБА_1, з однієї сторони, та СФГ «Поділля» і СТОВ «Дніпро», з іншої.

Зокрема, суду надано договір від 15 січня 2010 року, що укладений між ПП ОСОБА_1 та СТОВ «Дніпро» (а.с.69), а також договір від 21 червня 2010 року, укладений між ПП ОСОБА_1 та СФГ «Поділля» (а.с.70). Предметом їх визначено купівля-продаж засобів захисту рослин.

В підтвердження того, що позивач реалізовував СТОВ «Дніпро» та СФГ «Поділля» куплений у ПП «Літин-Агробуд» та ТОВ «Седмой Континент 2006» товар свідчать податкові та складські накладні (а.с.84-90), довідка з банку про надходження коштів на рахунок підприємця (а.с.98), платіжні доручення (а.с.153-155), товарно-транспортні накладні, якими підтверджуються факти отримання відповідного товару (а.с.156-162), а також акти (а.с.180-186), які свідчать про передачу ОСОБА_1 реалізованого товару та прийняття його СТОВ «Дніпро» та СФГ «Поділля».

З огляду на викладене вище, в ході судового дослідження наявних в матеріалах справи доказів обставини, викладені в акті перевірки, щодо відсутності у позивача реальних намірів досягнути економічної вигоди, не знайшли свого підтвердження. Навпаки, наведеними доказами спростовуються.

Не підтвердилися також посилання в акті перевірки на відсутність у позивача складського приміщення, оскільки позивачем суду надано ліцензію на оптову торгівлю пестицидами та агрохімікатами (а.с.127), у якій, окрім іншого, зазначено адресу провадження діяльності ПП ОСОБА_1 склад, розташований в Хмельницькій області, м. Волочиськ, вул. Котовського, 7.

Окремо суд звертає увагу на тому, що посилання податкового інспектора на відсутність договору між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ПП «Літин-Агробуд», ТОВ «Седмой Континент 2006» спростовуються наданим суду письмовими договорами купівлі товарів.

При цьому, позивач вказує на те, що зазначені договори у нього були, проте інспектор, що здійснював перевірку, не вимагав їх.

В підтвердження того, що дані договори були у позивача в письмовому вигляді на момент перевірки, останній посилається на долучення їх до письмового заперечення вих. №4 від 19 квітня 2011 року (а.с.47-48), що адресувалося начальнику Іллінецької МДПІ. У цьому запереченні позивач також посилається на те, що такі договори все ж були укладені.

Разом з тим, у листі-відповіді Іллінецької МДПІ вих. №5/17-12 від 22 квітня 2011 року на письмове заперечення до акту перевірки податковий орган не обґрунтував свою позицію, чому дані договори не бралися перевіряючим до уваги або будь-яким іншим чином не відреагував на такі посилання позивача.

Більше того, варто зазначити, що навіть укладення усних договорів купівлі-продажу не може свідчити про відсутність реальних намірів у його сторін досягнути відповідних наслідків, оскільки письмова форма договору купівлі-продажу (поставки) товару (продукції) не визначена положеннями Цивільного кодексу України як істотна умова наведених правочинів.

Не можуть братися до уваги посилання представників відповідача на те, що з окремих податкових накладних випливає, що позивач деякі товари реалізовував по тій же ціні, що й придбавав (це стосується операцій з ПП «Літин-Агробуд»), оскільки, по-перше, у акті перевірки з даного приводу не міститься будь-яких обґрунтувань, по-друге, вказана обставина не свідчить про укладення позивачем угод без мети настання реальних наслідків, а по-третє, така реалізація товару позивачем простежується лише в декількох накладних.

На думку суду, не може впливати на загальні висновки також і посилання представників відповідача на ту обставину, що договір купівлі товару між ПП ОСОБА_1 та ПП «Літин-Агробуд» укладений 05 січня 2010 року, хоча в якості юридичної особи ПП «Літин-Агробуд» зареєстроване 20 квітня 2010 року. Так, в матеріалах справи наявна належним чином завірена копія свідоцтва про реєстрацію ПП «Літин-Агробуд» платником податку на додану вартість, з якого видно, що у якості платника податку на додану вартість підприємство зареєстроване з 25 червня 2010 року, а тому мало право видавати податкові накладні своїм контрагентам з цього часу. Більше того, зі слів позивача, дата договору помилково зазначена січнем місяцем 2010 року. При цьому, суд погоджується із підприємцем, що така обставина не може бути врахована як пріоритетна, оскільки іншими доказами, що наявні в матеріалах справи та досліджувались судом, підтверджується товарність господарських правовідносин між позивачем та ПП «Літин-Агробуд».

Помилковими є також висновки податкового інспектора, що знайшли відображення у акті перевірки, щодо заниження підприємцем податкового зобовязання на суму 4900 гривень, одержаного від ТОВ «Екалом-Плюс» за квітень 2009 року, оскільки між позивачем та цим Товариством не існувало жодних господарських правовідносин, а кошти в сумі 29400 гривень (в тому числі ПДВ 4900 гривень) надійшли від ТОВ «Екалом-Плюс» в рахунок погашення заборгованості, що існувала перед підприємцем у ТОВ «Седмой Континент 2006». Факт існування такої заборгованості підтверджується листом вих. №65 від 03 квітня 2009 року (а.с.94), а факт перерахування цієї заборгованості ТОВ «Екалом-Плюс» стверджується випискою із банку (а.с.97).

З приводу висновків податкового органу щодо нікчемності господарських операцій суд зважає на лист Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 16 вересня 2011 року №7319, яким роз'яснено, що головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом, а не актами податкової перевірки. Вказані ж в актах податкових органів недоліки, допущені суб'єктами господарювання при укладенні та виконанні договорів, не є підставою для визнання правочинів нікчемними, оскільки чинне законодавство не встановлює таких підстав нікчемності правочину.

Таким чином, в звязку із непідтвердженням обставин, викладених у акті перевірки, податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі такого акту, підлягають скасуванню.

Разом з тим, вимоги позивача в частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень не підлягають задоволенню, оскільки частиною 2 статті 162 КАС України визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

З огляду на викладене, на підставі статті 11 КАС України, з метою надання повного захисту правам та інтересам позивача суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення, що оскаржуються.

З урахуванням положень частини 3 статті 94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню 1,70 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовільнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, № та №, прийняті Іллінецькою міжрайонною державною податковою інспекцією 11 липня 2011 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1,70 гривень судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович

18.11.2011