Справа № 803/347/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Справа № 876/4142/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Бадівській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у справі за його позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції у Волинській області та апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №2 про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі Управління), атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі АК №1) та апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №2 (далі ААК) про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його атестування проведено з порушенням вимог ст.57 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) та «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465 (далі - Інструкція), без об'єктивної оцінки його службової відповідності та особистих якостей, а також без врахування всіх критеріїв, які свідчать про відповідність його займаній посаді, а саме: атестаційного листа, характеристики та наявності заохочень за час проходження служби в органах внутрішніх справах; відсутність діючих дисциплінарних стягнень; участь в проведенні Антитерористичної операції на території Луганської області. Тому, сукупність зазначених обставин свідчить про незаконність висновку АК №2 щодо його службової невідповідності займаній посаді, а відтак, і про незаконність його звільнення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у справі №803/347/16 у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, судом встановлено дотримання АК №1 законодавства під час прийняття рішення від 17.02.2016, яке оформлене протоколом ОП №15.00003308.0018940 від 17.02.2016 (далі Рішення; Протокол) та ААК під час прийняття рішення від 24.02.2016, яке оформлене протоколом ОП.№15.00003898.0018940 від 24.02.2016 (далі Рішення-1; Протокол-1), що слугувало єдиною підставою для винесення наказу Управління від 04.03.2016 №44о/с «По особовому складу» (далі Наказ), яким реалізовано висновки атестації в частині звільнення позивача із займаної посади зі служби в поліції, тому зазначений Наказ є правомірним, а відтак в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована підставами, аналогічними тим, що були наведені у позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 06.09.2006 по 06.11.2015 позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ України.

Наказом Управління від 07.11.2015 №1о/с «По особовому складу» (далі Наказ-1) у відповідності до пунктів 9, 12 розділу XI Закону №580-VIII ОСОБА_1 призначений інспектором роти дорожньо-патрульної служби (далі Посада) з присвоєнням йому спеціального звання «старший лейтенант поліції» (а.с.41).

Наказом Управління від 22.01.2016 №85 «Про організацію проведення атестування особового складу Управління» (далі Наказ-2) вирішено провести атестування поліцейських Управління та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями, починаючи з 22.01.2016 (а.с.42).

Позивач для проходження атестування зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі та пройшов тестування на застосування загальних навичок (набравши 35 балів із 60 можливих) та професійне тестування (набравши 21 бал із 60 можливих) (а.с.11).

17.02.2016 атестаційною комісією №6 Управління (у позові та постанові суду першої інстанції помилково вказано АК №1) прийнято Рішення щодо позивача про те, що він займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (а.с.7).

Рішенням-1 визнано, що скарга позивача на Рішення розгляду не підлягає, оскільки позивачем не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички (а.с.8).

Згідно з Наказом ОСОБА_1В звільнено з Посади зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII через службову невідповідність. Підстава: Рішення (а.с.9).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся із даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону №580-VIII призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обовязків.

Відповідно до ч.2 ст.58 Закону №580-VIII особа може бути призначена на посаду в органи Національної поліції України (далі НП) тимчасово у випадках заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, 2) заміщення посад, призначенню на які передує укладання контракту.

У звязку з цим доводи відповідача про те, що позивача було призначено на посаду згідно тимчасового штату територіального підрозділу НП, через що він не перебував на постійній посаді, не є обґрунтованими.

В Наказі-1 було відсутнє посилання на підстави, визначені ч.2 ст.58 Закону №580-VIII, а також не зазначено про його тимчасове призначення на посаду, тому позивач є таким, що прийнятий на службу до НП безстроково із забезпеченням відповідних гарантій для поліцейського, визначених законом.

Однією з таких гарантій є проходження атестації щодо відповідності його займаній посаді виключно з підстав, визначених законом.

Атестація поліцейських відповідно до ч.1 ст.57 Закону №580-VIII, насамперед, є індивідуальним заходом, який здійснюється з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність конкретного поліцейського.

Згідно з п.9 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Проте, пунктами 9 і 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №580-VIII не передбачено проведення атестації усіх без винятку працівників поліції, які перейшли на службу в поліцію за переводом з міліції, як передумову їх прийняття на службу в НП чи зайняття ними конкретних посад.

Частиною 1 ст.57 зазначеного Закону не передбачено проходження поліцейськими планових атестацій для підтвердження ними відповідності займаним посадам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що закріплений в ч.2 ст.58 Закону №580-VIII перелік підстав для атестування поліцейських є вичерпним.

Згідно ч.4 ст.57 цього ж Закону рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно з законом або іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами. У взаємозвязку з положеннями ч.2 ст. 58 цього ж Закону колегія суддів приходить до висновку, що у відповідному наказі керівника органу поліції щодо заходів з підготовки та проведення атестування має бути зазначено прізвище, імя та по батькові поліцейського (поліцейських) які підлягають атестуванню, а також необхідність та підстава атестування щодо кожного поліцейського, включеного в список поліцейських, які атестуються.

Як видно з тексту Наказу-2 відповідач не зазначив в ньому позивача, який підлягав атестації, та не вказав підставу для такої атестації, передбачену законом.

Отже, є підстави для висновку про те, що дії Управління щодо призначення і проведення атестування позивача згідно з Наказом-2 вчинені в порушення вимог ст.3 Закону №580-VIII, не ґрунтуються на положеннях Конституції України та в порушення вимог ч.1 ст.7 цього Закону не забезпечують дотримання прав і свобод людини. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що згідно принципу законності в адміністративному судочинстві Наказ-2 не може розглядатися як правова підстава для проведення атестації позивача.

Суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про відсутність правових підстав для не призначення проведення атестації позивача.

З атестаційного листа також встановлено, що позивач проходив службу в органах поліції з 07.11.2015 та у займаній посаді атестується вперше.

За таких обставин індивідуальних підстав, визначених ч.2 ст.57 Закону №580-VIII, для призначення атестації позивача станом на 22.01.2016 також не було.

Крім того, суд першої інстанції неправомірно вважав законним призначення проведення атестації позивача протягом першого року проходження служби після призначення на посаду.

Питання, повязані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2015 року №21-8а15, яка в силу ст.244-2 КАС має враховуватися судами при вирішенні аналогічних спорів.

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції Законом №580-VIII не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестації, то з врахуванням наведеного рішення Верховного Суду України, є підстави вважати можливим застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України «Про професійний розвиток працівників».

Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону атестації не підлягають: працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року; вагітні жінки; особи, які здійснюють догляд за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом, інвалідом дитинства; одинокі матері або одинокі батьки, які мають дітей віком до чотирнадцяти років; неповнолітні; особи, які працюють за сумісництвом.

Таким чином, оскільки позивача було призначено на посаду в поліції Наказом-1 вперше, то він не підлягав атестації за цією посадою до 07.11.2016.

Попри це, позивач виявив бажання служити в НП, а тому з метою підтвердження своїх професійних якостей пройшов атестування.

Частина 1 ст.57 Закону №580-VIII та п.3 розділу І Інструкції передбачають, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням видано Наказ-2, 25.01.2016 видано наказ №95 «Про організацію заходів з тестування поліцейських Управління», а 03.02.2016 видано наказ №145 «Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Управління»

Порядок підготовки та проведення атестування визначений розділом IV Інструкції та включає в себе такі етапи: складення атестаційних листів, проведення тестування поліцейського та проходження співбесіди поліцейського з атестаційною комісією.

Згідно з п.8 розділу IV Інструкції в атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Пункт 9 розділу IV Інструкції передбачає, що прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямим керівником передається на розгляд до атестаційної комісії.

В атестаційному листі ОСОБА_1 охарактеризовано виключно з позитивної сторони як працьовитого, ініціативного, грамотного працівника, здатного кваліфіковано вирішувати службові питання. Нормативні документи та накази, які регламентують діяльність підрозділів НП знає та правильно застосовує їх в практичній діяльності. Добре знає матеріальну частину довіреної техніки, має уявлення про необхідні технічні засоби, їх обслуговування і ремонт, з багатьох питань може надати консультацію. В стройовому відношенні підтягнутий, фізично розвинутий, постійно підтримує спортивну форму. Правил носіння форменного одягу дотримується, матеріальну частину табельної вогнепальної зброї та правила її застосування знає і вміло застосовує. За висновком прямого керівника ОСОБА_2 займаній посаді відповідає (а.с.10).

Відповідно до п.10 розділу IV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного п.15 цього розділу.

Максимальна кількість балів, яку може набрати поліцейський за результатами проходження двох тестувань, - 120, які враховуються рівними частинами (50 % - тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та 50 % - тестування на загальні здібності та навички) (п.18 розділу V Інструкції).

Згідно з розділом ІІІ атестаційного листа, ОСОБА_1 за результатами проведеного тестування на загальні здібності та навички набрав 35 балів з 60 можливих, за тестом на знання законодавчої бази набрав 21 бал з 60 можливих, тобто менше мінімуму (разом 56 балів).

Відповідно до пунктів 11, 12 розділу IV Інструкції атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Пункт 15 розділу IV Інструкції передбачає, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з пунктами 20-25 розділу IV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у п.15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії. За результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції. Поліцейський, який атестувався, ознайомлюється з висновком атестування, зазначає дату та підпис.

З Протоколу видно, що членами атестаційної комісії під час проведення атестування досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на особу, яка проходить атестування, а саме: декларація про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел, та особі, яка проходить атестування, поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в НП та інше.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення комісією прийнято Рішення (за - 6, проти - 0), що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Як слідує з матеріалів справи, поліцейський ОСОБА_1 характеризується виключно з позитивної сторони, за висновками безпосереднього керівника займаній посаді відповідає, по інформативних довідках за період служби в органах внутрішніх справ і поліції мав сім заохочень та 2 дисциплінарних стягнення, рівень професійної підготовки в системі службової підготовки «задовільно», професійної та фізичної підготовки за підсумками 2014-2015 навчального року: функціональна підготовка «добре», вогнева підготовка «задовільно», фізична підготовка «задовільно», загальна оцінка «задовільно».

Згідно з п.16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Отже, вирішуючи питання відповідності поліцейського займаній посаді за наслідками атестування, атестаційна комісія повинна прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням усіх критеріїв, визначених п.16 розділу IV Інструкції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з метою забезпечення того, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, керівники органів поліції, які реалізовують її результати та суд, перевіряючи законність проведеного атестування, могли з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення. Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Разом з тим, в Протоколі не вказано, з яких підстав комісія дійшла висновку, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Так, АК №6 не були враховані показники службової діяльності позивача, рівень його професійних якостей, професійна та фізична підготовка, наявність заохочень, відсутність наявних дисциплінарних стягнень, висновків прямого керівництва.

З Протоколу не вбачається, які питання щодо ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки позивачу ставились.

Поліцейському не пропонувалось проходження поліграфу, що є одною із умов передбачених Інструкцією у разі сумнівів при усній співбесіді з позивачем.

При атестуванні ОСОБА_1 не враховано усі його ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційний рівні, а також можливість перебування поліцейського на службі в поліції.

Позивач подав скаргу на Рішення, за результатами розгляду якої Рішенням-1, визнано, що скарга позивача розгляду не підлягає, оскільки останнім не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички.

Більше того, негативна оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, його освітнього та кваліфікаційного рівнів, що дається атестаційною комісією із повним ігноруванням викладеної в атестаційному листі позитивної характеристики стосовно атестованого за кожною із наведених обставин, не може вважатися обґрунтованою. При цьому атестаційною комісією характеристика позивача, наведена в атестаційному листі, не була спростована належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідачі не надали суду доказів на підтвердження обставин, які у рішенні атестаційної комісії вважаються встановленими. Зокрема, не надано відомостей, отриманих під час співбесіди із позивачем, та інших відомостей, на які атестаційна комісія посилається як на докази низького рівня мотивації позивача щодо подальшої роботи, низького професійного рівня/потенціалу, незнання ним законодавчої бази; рішення атестаційної комісії не містить висновків щодо обставин, передбачених п.16 розділу ІV Інструкції; негативна оцінка ділових, професійних, особистих якостей позивача, його освітнього та кваліфікаційного рівнів, що надана атестаційною комісією, не узгоджується із доказами про позитивну оцінку позивача, надану його керівником, при цьому атестаційною комісією не наведено мотивів неврахування таких доказів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд зазначає, що Рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді є необґрунтованими, оскільки відповідачами не доведено суду відсутність у позивача належного рівня професійних, ділових та особистих якостей для виконання покладених обов'язків по службі, неможливості залишення позивача на службі в поліції, а тому таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки Наказ в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII прийнято на підставі Рішення, а тому протиправність такого прямо вказує на необґрунтованість прийнятого на його підставі Наказу та є підставою для його скасування.

З наведених вище підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування Рішення підлягають до задоволення.

Крім того, враховуючи, що оскаржуваний Наказ в частині звільнення позивача був прийнятий саме на підставі Рішення, яке судом визнано протиправними та скасовано, тому також підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу в частині звільнення ОСОБА_1

Відповідно до частин 1 та 2 ст.71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі належними та допустимими доказами не довели правомірності прийняття рішень про невідповідність позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність.

Пунктом 24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», яке затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Середньоденний розмір грошового забезпечення позивача за період січня-лютого 2016 року згідно довідки відповідача від 31.03.2016, з врахуванням робочих днів в січні-лютому 2016 року, становить 266,11грн. Кількість днів вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням за період з 05.03.2016 по 18.10.2016 складає 154 дні. Сума стягнення за вимушений прогул дорівнює 266,11грн х 154= 40980,94грн.

Разом з тим, що стосується вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення-1, то суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.12 розділу VI Інструкції апеляційна атестаційна комісія приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок. Із наведеного положення випливає, що рішення апеляційної атестаційної комісії про відхилення скарги не містить приписів та вказівок, виконання яких вимагає вчинення певних дій керівником органу поліції. Рішенням атестаційної комісії, яке зобов'язує керівника звільнити позивача зі служби є саме висновок атестаційної комісії. Відповідно оскарження позивачем та скасування судом рішення апеляційної атестаційної комісії про відхилення скарги не призведе до захисту позивача від незаконного звільнення. Отже, наказ про звільнення зі служби в поліції може бути скасованим незалежно від того, чи залишається чинним згадане рішення апеляційної атестаційної комісії.

Крім того в порядку адміністративного судочинства, виходячи із сформованої позиції Верховного Суду України, може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. Відтак, дана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Згідно з пунктами 2-4 ч.1 ст.202 КАС підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254, 256 КАС,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції у Волинській області, наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії №6 Головного управління Національної поліції у Волинській області від 17 лютого 2016 року, оформлене протоколом ОП №15.00003308.0018940.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 04 березня 2016 року №44 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Волинській області з 04 березня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 40980,94гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5588,31 гривень підлягає негайному виконанню.

В решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя Д.М. Старунський

Повний текст виготовлений 24 жовтня 2016 року.