Справа № 533/618/16-а
Суддя: Тесленко Т. В.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Тесленко Т.В.,

з участю секретаря - Климченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Полтавської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання відновити виплату пенсії державного службовця, -

В С Т А Н О В И В:

04.08.2016 до Кобеляцького районного суду Полтавської області Козельщинським районним судом Полтавської області передані матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Полтавської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання відновити виплату пенсії державного службовця, які прийняті до провадження 22.09.2016 року.

В даній заяві позивач оскаржує неправомірні дії відповідача, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

З 2 січня 2009 року позивачу була призначена пенсія за віком на підставі ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і відмовлено у призначенні пенсії як державному службовцю. З цього часу вона перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Козельщинському відділенні Кременчуцького об'єднаного управління ПФУ Полтавської області. За постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.08.2009 року відмова у призначенні пенсії за Законом України «Про державну службу» визнана незаконною і районне управління ПФУ в Козельщинському районі було зобов'язане призначити спеціальну пенсію і провести перерахунок пенсійних виплат.

З 01.04.2015 року відповідач припинив їй виплату пенсії за віком. Однак, з 01.06.2015 року виплата пенсії не була відновлена і позивач не була повідомлена про підстави, якими відповідач обґрунтував свою бездіяльність. На звернення ОСОБА_1 за вказаних обставин, відповідач листом від 29.06.2016 року повідомив, що виплату пенсії їй припинено на підставі ЗУ від 24.12.2015 року № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», оскільки на момент прийняття закону позивач працювала на посаді судді Козельщинського районного суду.

На підставі цього, ОСОБА_1 вважає, що не відновлення їй виплати пенсії відповідачем, починаючи з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року, не відповідає

вимогам закону та позбавляє її права на отримання раніше призначеної пенсії за віком, є звуження конституційного права на соціальний захист і порушення конституційних прав.

Тому, прохає суд визнати протиправними дії Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Полтавської області щодо невиплати їй пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року. Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління пенсійного фонду України в Полтавської області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком за ЗУ «Про державну службу» з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та стягнути за рахунок бюжетних асигнувань з Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Полтавської області на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551, 20 грн.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заперечення, в якому прохав відмовити в задоволенні позову, оскільки законодавчих підстав для поновлення виплати пенсії на теперішній час не вбачається.

Суд, розглянувши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є суддею та працює на посаді голови Козельщинського районного суду Полтавської області. Постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 року № 300-ІV обрана суддею безстроково.

З 2 січня 2009 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Козельщинському районі Полтавської області.

15.06.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Полтавської області з заявою про відновлення їй виплати пенсії державного службовця з 01.06.2015 року, яка була призупинена з 01.04.2015 року, оскільки з 01.06.2015 року перестала діяти норма закону, яка передбачала її зупинення ( а.с.12).

Листом від 29.06.2016 року Кременчуцьке об'єднане управління пенсійного фонду України в Полтавської області повідомило, що виплату пенсії ОСОБА_1 припинено на підставі ЗУ від 24.12.2015 року № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», оскільки на момент прийняття закону позивач працювала на посаді судді Козельщинського районного суду ( а.с.14).

В супереч вимог ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що виплата пенсії може бути припинена лише на підставі рішення територіальних органів Пенсійного Фонду або рішення суду, такі рішення відповідачем не приймалися.

Крім того, пунктом 5 розділу 3 «Прикінцевих положень» Закону України від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо

пенсійного забезпечення» встановлено, у разі не прийняття до 01 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі і спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовується норма щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до ЗУ «Про судоустрій та статус суддів».

На виконання вищевказаного закону, Закон про призначення всіх пенсій, в тому числі і спеціальних на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, тому з 01 червня 2015 року втратив чинність ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та ЗУ «Про державну службу» щодо призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, а підстави припинення виплати пенсії по віку відпали, однак відповідачем не була відновлена виплата пенсії по віку.

Тобто, фактично тимчасово, із зазначеної дати і до остаточного законодавчого врегулювання, даний вид пенсії не призначається. Разом з тим, норми Закону України «Про державну службу», які врегульовують порядок призначення пенсії за віком по держслужбі, не були змінені у встановленому законодавством порядку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами. Відповідно до ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані, згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працювала позивач, дійсно давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2015 року правомірно.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне

страхування», пенсія - це щомісячні виплати, які здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Враховуючи, що ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком, пенсія мала виплачуватися довічно.

Верховною Радою України 17 липня 1997 року прийнято Закон України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2.4.7 та 11 Конвенції». У ст.1 Конвенції зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції. Ст.1 Першого протоколу (Париж, 20.11.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка чинна з 01.04.2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені до цього Закону, не виплачуються.

У період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим, з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працював позивач, не давала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим, передбачені ч. 1 ст. 47, ст. 54 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо поновлення їй виплати пенсії за віком з 01 червня по 31 грудня 2015 року ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача по суті спору, зважаючи на вищевикладені обґрунтування його задоволення.

Статтею 87 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судовий збір разом з витратами, пов'язаними з розглядом справи, належить до судових витрат, отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 26, 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 5 розділу III «Прикінцеві положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст.ст. 9, 10, 11, 12, 71, 76, 86, 87, 99, 100, 159-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Полтавської області щодо невиплати їй пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління пенсійного фонду України в Полтавської області здійснити виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком за ЗУ «Про державну службу» з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Кременчуцького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Полтавської області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,

20 грн ( п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду, шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: