Справа № 2а-1126/2010
Суддя: Тютюник М. С.
Дата ухвалення: 2010-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-а-1126/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

Головуючого Тютюник М.С.,

при секретарі Андрос М.О.,

за участю позивача, його представника ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_3 до інспектора ДПС взводу № 2 роти ДПС ВДАІ у м. Запоріжжі ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому прохає скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у відношенні нього у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. У позові посилається на відповідність його дій правилам дорожнього руху, безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності за дії передбачені ч.2 ст. 122 КпАП.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові, додаючи, що провину в скоєні правопорушення не визнає, оскільки здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті у звязку з наявністю пішохода. Прохає позов задовольнити.

Представник позивача підтримав пояснення позивача та його позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні вимоги ОСОБА_3 не визнав, зазначаючи про порушення ним правил дорожнього руху и правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, посилаючись на відео фіксацію правопорушення.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі протоколу серії АР 1 № 020575 від 13.08.2010 року, складеного інспектором Сологуб Євгеном Олександровичем, 13.08.2010 року, позивач о 13 год.25 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на дозволяючий рух сигнал світлофору на перехрестя пр.Леніна - вул.Радянська в м. Запоріжжі та не виїхав у наміченому напрямку (віл. Лепіка) незалежно від сигналу світлофора на виїзді та при відсутності перед ним стоп-лінії, чим порушив вимоги п.16.8 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП. 13.08.2010 року відповідачем була складена постанова серії АР № 239379, в мотивувальній частині якої зазначені вище наведені обставини правопорушення, за що ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно наданому та оглянутому у судовому засіданні відеозапису, приєднаному до матеріалів справи вбачається що, водій автомобіля НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу на виїзді з перехрестя при відсутності перед ним стоп-лінії. Пункт 16.8 Правил дорожнього руху зазначає, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

У судовому засідання встановлена відсутність дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) або дорожнього знаку «5.62».

Позивачем у судовому засіданні підтверджено зміст відеозапису події за його участі як учасника дорожнього руху, що також узгоджується з протоколом та постановою, дослідженими у судовому засіданні, у звязку із чим суд не приймає до уваги пояснення представника позивача стосовно фальсифікації відеозапису.

Згідно вимог ст. 251 КпАП України - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пояснення позивача в обґрунтуванні позовних вимог стосовно перешкоди проїзду у вигляді пішохода суд знаходить безпідставними, оскільки, згідно оглянутого відеозапису, після подолання пішоходом пішохідного переходу, ОСОБА_3 продовжував здійснювати зупинку транспортного засобу.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про міліцію", Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України при виявленні правопорушення працівник ДАІ має втрутитись. Втручання при правопорушеннях полягає в обов'язковому реагуванні на дії громадян з метою запобігання правопорушенням та їх припинення, застосуванні до порушників установлених заходів впливу (п. 12.11). Крім того, з огляду на зміст пояснень позивача, викладених у протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності та у судовому засіданні, останній не спростовував факт його зупинки працівником ДАІ, місце скоєння правопорушення, що також не спростовується і обставинами, викладеними у позові. Частиною 2 ст. 122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо складання постанови у відношенні ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідачем призначено покарання позивачу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до інспектора ДПС взводу № 2 роти ДПС ВДАІ у м. Запоріжжі ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови суду складений 17 листопада 2010 року.

Суддя Тютюник М.С.