Справа № 805/2665/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2665/16-а

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

24 жовтня 2016 р. справа № 805/2665/16-а

ВСТАНОВИВ:

До Донецького апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (далі – Управління) на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі №805/2665/16-а.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, вважаю, що вона не відповідає вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим така скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. Апелянт квитанцію про сплату судового збору не надав. Докази, які б підтверджували наявність пільг щодо сплати судового збору, в матеріалах справи відсутні.

Разом з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Клопотання обґрунтовані тим, що Управління не має можливості сплатити судовий збір у зв’язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» просить звільнити Управління від сплати судового збору.

Проте, зазначене клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною 3 статті 9 Закону України “Про судовий збір” № 3674-VI від 8 липня 2011 року (далі – Закон № 3674-VI) передбачено, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Виходячи з викладеного, судовий збір є джерелом фінансового забезпечення судової системи із цільовим його спрямуванням виключно на потреби судочинства.

Стаття 5 Закону № 3674-VI визначає вичерпний перелік осіб звільнених від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до вказаної статті, в редакції на час звернення з апеляційною скаргою, апелянт не входить до переліку осіб, яких звільнено від сплати судового збору.

За приписами статті 8 Закону № 3674-VI, суд, враховуючи майновий стан сторони суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом суду, заява сторони розглядається виходячи з наведених в ній обставин, які підтверджені належними доказами.

З вищевикладеного вбачається, що єдиною підставою для задоволення клопотання є врахування майнового стану сторони, обґрунтування цих обставин, які свідчать про неможливість оплати судового збору, покладається на сторону, яка звертається з заявою.

Посилання апелянта на відсутність коштів для сплати судового збору, не свідчіть про тяжке матеріальне становище апелянта яке позбавляє його можливості сплатити судовий збір, як зазначено в клопотанні.

Апелянт не надав належних доказів щодо відсутності фінансування.

Також, апелянтом не надано до матеріалів справи доказів, здійснення дій щодо забезпечення сплати судового збору у майбутньому за рішенням суду, а саме звернення до відповідних органів з запитом щодо фінансування витрат на сплату судового збору, виділення асигнувань для оплати судового збору, доказів відмови в виділенні грошових коштів на відповідні цілі та будь-якого підтвердження можливості сплати судового збору у майбутньому за рішенням суду тощо.

Таким чином, зважаючи на визначену судом розмір судового збору та оскільки скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин в підтвердження неможливості сплати судового збору, вищевказане обумовлює відмову в задоволенні клопотання апелянта.

Суддя вважає за необхідне також зазначити, що обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду, відповідає встановленим ст. 129 Конституції України основним засадам судочинства, а саме: рівності усіх учасників судового процесу перед законам і судом.

Закон України “Про судовий збір” № 3674-VI від 8 липня 2011 року визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI, за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати (п.п.5).

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI (в редакції на час звернення з апеляційною скаргою), ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду складає 1 розмір мінімальної заробітної плати (1378 гривень).

Відповідно до викладеного, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції становить 1378 грн.

З урахуванням викладеного, апелянту необхідно усунути встановлені судом недоліки апеляційної скарги, а саме, надати докази сплати судового збору в сумі 1378 грн.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, але без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна ухвала складена 22 вересня 2016 року, а апеляційна скарга апелентом надіслана до суду першої інстанції 8 жовтня 2016 року (відповідно відбитку штампу на поштовому конверті (а.с. 21), тоді як строк подання апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали сплив 3 жовтня 2016 року (з врахуванням вихідних днів).

При цьому, апелянт просить поновити строк, вказавши, що ухвала Донецького окружного адміністративного суду була винесена без участі представника Управління 22 вересня 2016 року і про прийняте рішення стало відомо апелянту лише при отриманні копії ухвали, яка була отриманні 27.09.2016, про що свідчить реєстраційний штемпель вхідної кореспонденції та копія конверту. Однак, докази про які свідчить апелянт про отримання копії рішення апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано та не зазначено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення строків, встановлених статтею 186 КАС України, а апелянт не зазначає поважних причин для порушення питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, то апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а апелянту надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом звернення з заявою про поновлення строків із зазначенням підстав для його поновлення.

Вiдповiдно до частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позивної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення i встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Таким чином, апелянту необхідно усунути встановлені судом недоліки апеляційної скарги, а саме: надати докази фактичного отримання спірної ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року, заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження та вказати інші підстави для поновлення строку, які обґрунтовують поважність причин подання апеляційної скарги не у встановлений законодавством 5-денний строк з моменту отримання копії оскаржуваної ухвали, а також надати оригінал документу, який би підтверджував сплату судового збору в розмірі 1378 грн.

Керуючись ст. 108, 187, 189 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач,–

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі №805/2665/16-а - залишити без руху.

Роз’яснити скаржнику, що якщо недоліки не буде усунено протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху або вказані підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Суддя Сіваченко І.В.