Справа № 760/10885/16-а
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-943/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

при секретарі Беро В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 14.06.2016 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідча, в якому просить визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у разі настання ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Посилається в позові на те, що він у період 1983-1985 років проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу прикордонних військ КДБ СРСР, які знаходились на фінансовому забезпечення Міністерства оборони СРСР. Дана військова частина на той час була задіяна у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан.

В період проходження служби під час бойових дій на території Афганістану він отримав контузію та травми, у зв`язку з чим в період з 23 квітня по 12 травня 1985 р. перебував на лікуванні. Дані обставини підтверджуються архівною довідкою № Л-1777 від 09 квітня 2001 року.

Згідно протоколу засідання № 1732 від 25 червня 2014 р. Центральної військо-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій та травм, отримані позивачем контузія та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

23 липня 2014 року позивачу було встановлено інвалідність ІІІ групи, внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК від 23 липня 2014 р., серії ААВ № 767450.

У зв`язку з встановленням інвалідності, як зазначає позивач, він в листопаді 2015 р., керуючись ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», звернувся до Міністерства оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності внаслідок поранення, проте, наприкінці листопада 2015 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 листом № 6/757 повідомив заявника, що до нього надійшло повідомлення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, яким роз`яснено, що особам, які звільнилися з прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється Державною прикордонною службою України, відповідно Міністерство оборони України такі виплати не проводить.

Після чого, з такою ж заявою ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації державної прикордонної служби України.

Проте, Державна прикордонна служба листом № 11/л-7468 від 22.01.2016 р. в задоволенні заяви також відмовила, з підстав необхідності звернення з цією вимогою до Міністерства оборони України, оскільки призов заявника і звільнення його з служби здійснювалось на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР і згідно з законодавством позивач перебуває на обліку у військовому комісаріаті Міністерства оборони України, а отже, витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності повинні здійснюватися Міністерством оборони України, а також зазначили, що позивач на обліку в органах Державної прикордонної служби не перебуває, крім того, у них відсутні правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР.

Таким чином, позивач вважає таку бездіяльність протиправною та просить задовольнити позов.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача - Міністерства оборони України в судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Просив в позові відмовити. Вказав, що позивач посилається на законодавство, яке не поширюється на дані правовідносини. Крім того, вказав, що на даний час документи на розгляд комісії не надходили, рішення розпорядником бюджетних коштів не приймалося, а тому підстав для зобов`язання Міністерства оборони України призначити одноразову грошову допомогу у зв`язку із інвалідністю ОСОБА_1 , не має.

Суд, враховуючи заяву позивача про розгляд справи у його відсутності, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , у період 1983-1985 років проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується даними військового квитка позивача.
Відповідно до довідки Центрального архіву Федеральної прикордонної служби РФ від 09.04.2001 р. № Л-1777 встановлено, що в історії хвороби військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 є відомості про проходження лікування в період з 23.04. по 12.05.1985 року з діагнозом - контузія, струс головного мозку. Контузія отримана в період бойових дій на території Республіки Афганістан.
Як вбачається з Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (Протокол № 1732 від 25 червня 2014 року) Центральною віськово-лікарською Міністерства оборони України було встановлено, що контузія, струс головного мозку у 1985 році, рядового у відставці ОСОБА_1 є контузією та захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно з даними довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 767450 від 04 серпня 2014 року позивачу з 23.07.2014 року була встановлена третя група інвалідності у зв`язку з травмою (контузією), пов`язаною з участю в бойових діях.
Також, судом встановлено, що листом від 18.11.2015 р. за №6/757 Кіровоградський міський військовий комісаріат повідомив позивача, що документи про виплату одноразової допомоги у зв"язку з встановленням групи інвалідності внаслідок поранення, контузії головного мозку, одержаних під час виконання обов"язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії за вих. № 6025 від 11 листопада 2015 року повернуто від ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повідомлено, що згідно роз"яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, від 31.03.2009 року № 248/6/С/258-д військові комісаріати не оформляють та не подають документи на комісію Міністерства оборони України на військовослужбовців, які проходили службу в інших силових структурах. Особам, які звільнилися з прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації державної прикордонної служби України з заявою про випалту одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Державна прикордонна служба листом № 11/л-7468 від 22.01.2016 р. в задоволенні заяви також відмовила, з підстав необхідності звернення з цією вимогою до Міністерства оборони України, оскільки призов заявника і звільнення його з служби здійснювалось на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР і згідно з законодавством позивач перебуває на обліку у військовому комісаріаті Міністерства оборони України, а отже, витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності повинні здійснюватися Міністерством оборони України, а також зазначили, що позивач на обліку в органах Державної прикордонної служби не перебуває, крім того, у них відсутні правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Пунктом 6 статті 16-3 даного Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку, затвердженого вказаною вище Постановою № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до п. 6 цього Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18.11.2014 у справі № 21-446а14.
Крім того, п. 13 даного порядку встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до пункту 11 Положення про військові комісаріати, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року № 389 районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.
Отже, наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко розмежовані повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України.
З матеріалів справи не вбачається, що уповноважений орган (військовий комісаріат) подавав відповідний висновок до розпорядника бюджетних коштів (Міністерства оборони України).
Суд звертає увагу на те, що оскільки Кіровоградським обласним військовим комісаріатом заява ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги до Міністерства оборони України передана не була, Міністерством оборони України вона не розглядалась, рішення про відмову в призначенні допомоги Міністерством оборони України не приймалось.
В судовому засіданні представник відповідача - Міністерства оборони України підтвердив, що Міністерство оборони України від ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву позивача не отримувало і не розглядало питання виплати одноразової грошової допомоги, а тому відсутні неправомірні дії Міністерства оборони України.
Дії ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем не оскаржуються. Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними бездіяльності Міністерства оборони України, що полягали у непризначенні позивачу одноразової грошової допомоги є передчасними, оскільки дане питання уповноваженим на те суб`єктом не вирішувалося, рішення за наслідками його розгляду не приймалося, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Також, задоволенню не підлягають позовні вимоги в частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити, виплатити позивачу одноразову грошову допомогу та здійснити її стягнення, оскільки такі позовні вимоги є похідними від вищевказаної.
Враховуючи викладене, позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, ст.ст. 69, 70, 71, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ: Кушнір С.І.