Справа № 804/5595/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2015 р. Справа № 804/5595/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішень,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2015 відкрито провадження по справі № 804/5595/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 13.05.2015 на 14:00.
В судовому засіданні 13.05.2015 ухвалено відкласти розгляд справи до 25.05.2015.
25.05.2015 представник відповідача не з'явився, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання. Будь - яких клопотань та/або заперечень на позов надано не було.
Судом ухвалено відкласти розгляд справи до 08.06.2015 для витребування документів від відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 провадження у справі №804/5595/15 зупинено до 23.05.2015 для надання додаткових доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2015 провадження у справі поновлено.
У судове засідання представники сторін не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом, що підтверджується наявними матеріалами справи.
Позивач надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, наполягав на задоволенні позову.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Підприємство у власній господарській діяльності використовує працю найманих працівників, а отже є роботодавцем по відношенню до цих осіб.
З 05.10.2001 Публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» перебуває на податковому обліку в Дніпродзержинській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області як платник єдиного внеску.
Згідно з картки особового рахунку ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» за платежем: «єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності», наданої відповідачем на вимогу суду, за період з 31.12.2014 по 30.06.2015 суми внеску, що самостійно задекларовані платником за листопад 2014 року - грудень 2014 року, по настанню граничного терміну сплати не сплачені позивачем.
07 квітня 2015 року на підставі п. 2 ч. 11, ч. 10, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Дніпродзержинською ОДПІ відносно ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» прийняті рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме:
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон №2464).
За визначенням п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Статтею 9 Закону № 2464 визначений порядок обчислення і сплати єдиного внеску.
Так, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
При цьому платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).
Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 9 вказаного Закону, встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
За правилами ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).
Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.
Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Відповідні положення кореспондовані в Розділі IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України, від 09.09.2013 №455 (чинної на момент прийняття оспорюваних рішень).
Так, в п. 7 Інструкції №455 визначено, що платники під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для відповідних платників (авансові платежі).
Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, визначені підпунктом 6 цього пункту, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.
Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.
Фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
За правилами ч. 3 ст. 25 Закону №2464, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
У відповідності до частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент спірних відносин) орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (в редакції, чинній на момент спірних відносин).
За пунктом другим частин 10 статті 25 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Згідно з п.2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (неперерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10% своєчасно несплачених сум (в редакції, чинній на момент спірних відносин).
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, до яких належать органи державної податкової служби та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з того, що підставою для застосування адміністративно - господарських санкцій є виключно правопорушення, якого припустився суб'єкт господарювання.
Законодавець чітко визначив, що під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.
При цьому, фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Судом враховано, що 03.07.2014 старшим державним виконавцем ВПВР ДВС Кедою М.В. в рамках виконавчого провадження №41950781 винесено постанову, якою на підставі наказу № 9/357-07, виданого судом, накладено арешт на кошти ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», що містяться на рахунках.
Також, 05 листопада 2014 р. старшим державним виконавцем ВПВР ДВС Кедою М.В. в рамках виконавчого провадження №22367948 винесено постанову, якою на підставі наказу №30/143-08(39/366-07(10/348-06), виданого судом, накладено арешт на кошти ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», що містяться на рахунках.
Згідно з Довідкою Комісії з трудових спорів ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», що міститься в матеріалах справи, виплата заробітної плати працівникам ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» за період з липня 2014 року здійснюється шляхом примусового списання грошових коштів з поточного рахунку ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на підставі посвідчень, виданих Комісією з трудових спорів ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» після розгляду відповідних заяв працівників.
Тож сплата задекларованих ЄСВ за листопад 2014 р. - грудень 2014 р. відбувалася поступово із перерахуванням коштів на оплату праці працівникам товариства в безготівковій формі з арештованих банківських рахунків позивача відповідно до ч.8 ст. 9 Закону №2464.
Суд вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено наявності вини позивача у допущенні несвоєчасної сплати ЄСВ за листопад 2014 року - грудень 2014 року, з урахуванням наявності арешту коштів на рахунках позивача. Окрім того, не доведено наявності за позивачем недоїмки з ЄСВ у розмірі, що стала підставою для нарахування штрафу у розмірі 10% та пені у розмірі 0,1% від суми недоїмки, з урахуванням факту поступового погашення платником задекларованих зобов'язань з ЄСВ.
Судом врахована передбачена чинним законодавством можливість зарахування здійснених позивачем проплат в погашення заборгованості попередніх періодів.
Проте, ані до заперечень, ані на вимогу суду відповідачем не надано належних доказів існування за позивачем боргу з ЄСВ попередніх періодів, його розміру, моменту його виникнення, стану погашення.
Надана в якості правомірності нарахування штрафу та пені по платежу: «єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності» копія облікової картки ПАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» за період з 31.12.2014 по 30.06.2015 свідчить лише про неналежне ведення контролюючим органом таких облікових карток у зв'язку з їх не приведенням у відповідність із щомісячним звітуванням платника та поступовою сплатою ЄСВ до бюджету.
Більш того, відповідач не надав суду докази надсилання позивачу вимоги про сплату суми недоїмки у відповідності з правилами, встановленими ч. 4 ст. 25 Закону № 2464.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 94, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішень задовольнити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 487 ( чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова