Справа № 826/22172/16
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Кривенди О.В.,

суддів: Волкова О.Ф., Гриціва М.І., -

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «А.V. ІНЖИНІРИНГ» (далі - ТОВ) про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за його позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 16 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2016 року, позов задовольнив.

Вищий адміністративний суд України постановою від 13 липня 2016 року рішення судів попередніх інстанцій скасував та прийняв нове - про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ТОВ звернулося до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

У заяві посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 3 грудня 2014 року, 29 липня 2015 року (справи №№ К/9991/71004/12, К/9991/5412/12,К/800/39759/14 відповідно), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Проте аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права.

Так, в оскаржуваному рішенні, суд касаційної інстанції виходив із того, що доказів виконання зобов'язань за договором субпідряду на виконання робіт (поставку будівельних матеріалів) у процесі здійснення спірних операцій ТОВ не надано, також не надано проектної документації, календарного графіку виконання робіт, крім того, подані ТОВ документи не містять інформації про порядок здійснення авторського і технічного нагляду за будівництвом і не дозволяють визначити безпосередніх учасників розглядуваних операцій. Як зазначив касаційний суд, вказані обставини підлягають оцінці у сукупності з доводами податкового органу про відсутність у постачальників об'єктивної можливості виконати підрядні роботи у задекларованих обсягах з огляду на відсутність трудових ресурсів, основних засобів, виробничих активів, необхідних для досягнення відповідної господарської діяльності та виконання розглядуваних поставок. Також суд вказав на обставини, встановлені у вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 5 серпня 2015 року щодо фіктивного характеру діяльності контрагента ТОВ.

Водночас у двох рішеннях суду касаційної інстанції від 3 грудня 2014 року наданих для порівняння, цей суд дійшов висновку про те, що факт реального вчинення господарських операцій підтверджено документами первинного бухгалтерського та податкового обліку, актами виконаних робіт. А вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо директора контрагента, не спростовує наведений висновок суду.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, судове рішення в якій оскаржується, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії судових рішень в яких додано до заяви.

Крім того, надані для порівняння рішення не містять іншого, ніж в оскаржуваному рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві ТОВ.

Крім того, заявник посилається на ухвалу суду касаційної інстанції від 29 липня 2015 року, як на підставу для перегляду, проте її не можна вважати такою, що дає передбачені пунктом 1 частини першої статті 237 КАС підстави для допуску справи до провадження та перегляду її Верховним Судом України, оскільки цим рішенням не вирішено спір по суті, а скасовано рішення судів попередніх інстанцій та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на наявність неповноти встановлення обставин справи, а відтак, ухвала не містить висновків щодо правомірності застосування норм матеріального права.

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої ТОВ заяви.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «А.V. ІНЖИНІРИНГ» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кривенда

Судді: О.Ф. Волков

М.І. Гриців