Справа № 500/2992/16-а
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/2992/16-а
Провадження № 2-а/500/95/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Смокіна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду із адміністративним позовом до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, під час розгляду справи позивач надала уточнення позовних вимог від 12.09.2016 року про визнання протиправним та скасування рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 27 листопада 2015 року № 126 - VII в частині відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання Ізмаїльської міської ради Одеської області повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10 листопада 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 1000 га. у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 - в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, мотивуючи тим, що на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 25.12.1999 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І., вона є власником жилого будинку, розташованого в АДРЕСА_1.В 2015 році позивач звернулась до Ізмаїльської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій знаходиться належний позивачу житловий будинок, площею 0,1000 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.Рішенням Ізмаїльської міської ради № 126-VII від 27 листопада 2015 року у зв'язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу було відмовлено.Вказане рішення прийнято відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і ст.ст. 12, 40, 116 Земельного кодексу України.Проте ані статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ані статтями 12, 40, 116 ЗК України не передбачена можливість відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у зв'язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки генеральному плану та іншій містобудівній документації. До наступного часу позивачем не було реалізовано право на безоплатну передачу державою у власність земельної ділянки в межах норм, встановлених законом.Враховуючи те, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій розташований належний позивачу житловий будинок, за даними технічної інвентаризації МБТІ складає 2143 кв. м, а статтею 121 Земельного Кодексу України встановлені норми безоплатної приватизації земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку в містах в межах 0,10 га, вважає, що в неї є право на безоплатне набуття права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,10 га. Таким чином, рішенням Ізмаїльської міської ради №126-VII від 27 листопада 2015 року було допущено порушення норм земельного законодавства України, що призвело до порушення її прав та законних інтересів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтями 12, 40, 116 ЗК України не передбачена можливість відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у зв'язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки генеральному плану та іншій містобудівній документації. Однак, це не відповідає дійсності, адже ст.118 ЗК України регулює сам порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами якою передбачена підстава відмови у наданні такого дозволу. 27.11.2015 року Ізмаїльською міською радою було прийнято рішення № 126-VII, яким у зв'язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації, було відмовлено Позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1. Отже, заява позивачки була розглянута на сесії Ізмаїльської міської ради в строки встановлені законом, а саме на протязі місяця та було відмовлено з підстав передбачених ЗК України. До рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 27 листопада 2015 року № 126 - VII була додана інформація начальника управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради з якої вбачається, що земельна ділянка, на яку позивачка має намір отримати згоду на розробку проекту землеустрою, розташована в промисловому планувальному районі міста, у кварталі комунально- складських підприємств, тобто не є зоною житлової забудови. Розміщення земельної ділянки не відповідає містобудівній документації - Генеральному плану міста. Таким чином, рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 27 листопада 2015 року № 126 - VII є вмотивованим, правомірним та таким, що прийняте у відповідності до норм діючого законодавства України. Заява ОСОБА_3 була розглянута на сесії Ізмаїльської міської ради з прийняттям відповідного рішення і тому чинним законодавством не передбачений повторний розгляд заяви.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначає стаття 118 ЗК України. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Стаття 39 ЗК України передбачає, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ст.ст. 2, 16, 17, 24, 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) інструментом регулювання планування територій є містобудівна документація на державному, регіональному і місцевому рівні. На місцевому рівні - це генеральний план міста. Генеральний план міста Ізмаїл розроблено Українським державним проектно-виробничим об'єднанням «Діпромісто» та затверджено рішенням Ізмаїльської міської ради № 59-ХХІІІ від 10.09.1998.

Згідно розділу V «Прикінцеві положення» п. 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Генеральний план міста Ізмаїл є діючим та безстроковим.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу жилого будинку від 25.12.1999 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І., вона є власником жилого будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 був власником жилого будинку, розташованого в АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 275 від 03.11.1992 року.

10.11.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Ізмаїльського міського голови із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га у власність та обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, до якої додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Ізмаїльською міською радою Одеської області було прийняте рішення від 27 листопада 2015 року № 126 - VII, яким відмовлено у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач у даному випадку зобов'язаний обґрунтувати правомірність свого рішення, а суд зобов'язаний перевірити обґрунтованість такого рішення, встановивши конкретні обставини та причини, що лягли в основу його обґрунтування.

З рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 27 листопада 2015 року № 126 - VII вбачається, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки була невідповідність місця розташування об'єкта генеральному плану міста.

Як встановлено, генеральний план міста Ізмаїл було затверджено рішенням Ізмаїльської міської ради від 10.09.1998 року, а рішенням від 26.04.2013 року генеральний план та внесені до нього зміни визнано актуальним та можливим до подальшого використання.

З генерального плану міста Ізмаїла вбачається, що на момент його складання та затвердження - 10.09.1998 року у генеральному плані не був відображений будинок за адресою: АДРЕСА_1, який на той момент належав колишньому власнику - ОСОБА_5.

Під час внесення змін та актуалізації генерального плану також в цьому не було відображено будинку за адресою: АДРЕСА_1, який з 29.12.1999 року належить позивачу.

Статтею 2 Закону України від 20.04.2000 року № 1699-III «Про планування і забудову територій» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що основними завданнями планування і забудови територій є, зокрема, урахування державних, громадських і приватних інтересів під час планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно із статтею 23 зазначеного закону планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюються з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд.

Встановлені у цій справі обставини свідчать, що під час внесення змін та актуалізації генерального плану в порушення зазначених норм закону не було враховано інтересів позивача, який є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 та в силу частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України і частини 1 статті 120 Земельного кодексу України до нього перейшло право користування земельною ділянкою.

Отже, існуюча невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану є наслідком протиправного планування земельної ділянки без урахування законних інтересів власника будинку та користувача земельної ділянки.

Вищезазначена позиція суду співпадає з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 31.03.2016 року ( справа № 500/476/15-а, доповідач -Мороз Л.Л., № рішення 56911086).

Частиною 3 ст.123 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, положеннями частини 3 ст.123 ЗК України визначаються як підстави для відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою, так і вимоги щодо оформлення рішення яким відмовляється у цьому, яке повинно бути вмотивованим.

Рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 27 листопада 2015 року № 126 - VII, не містить жодної мотивованої із перелічених підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вищезазначена позиція суду співпадає з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 05.04.2016 року ( справа № 554/8350/15-а, доповідач - Васильченко Н.В., № рішення 57003374).

З урахуванням цього, суд вважає, що рішення Ізмаїльської міської ради від 27 листопада 2015 року № 126 - VII є необґрунтованим, а також прийнятим не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради проводять роботу сесійно. Частиною 5 ст.46 вказаного Закону встановлено, що сесія Ради скликається за необхідністю, але не рідше одного разу на квартал, а з питань відводу земельних ділянок - не рідше одного разу на місяць.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, вирішення питань щодо земельних відносин як Законом України «Про місцеве самоврядування», так і Земельним кодексом України дійсно віднесено до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і повинно вирішуватись на засіданні сесії.

Розгляд заяви, порядок розгляду та прийняття відповідного рішення компетентним органом необхідно здійснювати у відповідності з Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування» з прийняттям відповідного рішення про задоволення або про відмову у задоволенні клопотання позивача.

За таких обставин, враховуючи, що рішення Ізмаїльської міської ради від 27 листопада 2015 року № 126 - VII за клопотанням позивача від 10.11.2015 року відповідачем прийнято протиправно і підлягає скасуванню, Ізмаїльська міська рада зобов'язана повторно розглянути зазначене клопотання на черговій сесії та прийняти відповідне рішення по суті. При цьому суд зауважує, що зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме, розглянути заяву позивача на сесії ради, відповідає повноваженням адміністративного суду, зазначеним у частині 2 статті 162 КАС України, та не є втручанням у виключну компетенцію відповідача, оскільки суд не зобов'язує останнього прийняти якесь певне рішення в імперативному порядку, а лише зобов'язує раду розглянути це питання на сесії, залишаючи останній право самостійно визначитись по суті такого рішення без втручання у його зміст.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 27 листопада 2015 року № 126 - VII в частині відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання Ізмаїльської міської ради Одеської області повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10 листопада 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 1000 га. у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 - в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.9-11, 69 -71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 27 листопада 2015 року № 126 - VII в частині відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Ізмаїльську міську раду Одеської області повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_3 від 10 листопада 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 1000 га. у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 - в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.Я.Присакар