Справа № 502/300/16-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 502/300/16-а

Категорія: 2 Головуючий в 1 інстанції: Ібадова Н.П.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника відповідача - Тітаренко Надії Андріївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кілійської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кілійської міської ради (далі Рада) про визнання протиправним та скасування рішення Кілійської міської ради №80-VII-6 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Кілія у 2016 році».

Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 січня 2016 року на 6 позачерговій сесії VII скликання Кілійською міською радою було прийнято рішення №80-VII-6 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Кілія у 2016 році».

Винесення вказаного рішення і стало підставою для звернення з вказаним позовом.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, на ряду з іншим, виходив з того, що не є підставою для скасування оскаржуваного рішення те, що воно не було опубліковано за 20 робочих днів до дати його розгляду відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також з того, що положення пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України щодо порядку опублікування та застосування вказаного податку та положення Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" не застосовуються у 2016 році відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Відповідно ст.12.3.4 Податкового Кодексу України (далі ПК України) рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Так, відмовляючи в позові суд першої інстанції не погодився з посиланнями позивача на вищевказані положення, які, на думку позивача, свідчать про протиправність спірного рішення Ради, посилаючись на п.4 розділу 2 «Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», за яким установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Водночас колегія суддів зазначає, що положення ПК України містять пп.4.1.9 ст.4 ПК України (Основні засади податкового законодавства України), якою дано визначення поняттю стабільність. Так, принцип стабільності означає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно до ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Разом з тим, спірне рішення відповідача про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території м.Кілія у 2016 бюджетному році (періоді), було прийнято 29 січня 2016 року. Тобто, Рада всупереч вимогам пп.4.1.9 ст.4 ПК України, якими встановлено принцип стабільності податкового законодавства України, не тільки не витримала шестимісячного періоду (до початку нового бюджетного періоду), на протязі якого збороняється вносити зміни до будь-яких елементів (ставок) податків, а й фактично протиправно змінила відповідний податок протягом бюджетного 2016 року, при цьому розповсюдивши дію спірного рішення на період до його прийняття - з 01 січня 2016 року.

Жодних виключень з наведеного правила, встановленого пп.4.1.9 ст.4 ПК України, чинним законодавством, зокрема, ПК України та Законом України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», не передбачено, у зв`язку з чим прийняття спірного рішення з порушенням вказаних вимог ст.4 ПК України не може вважатися правомірним.

Крім цього, відповідно до ч.11 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Положеннями ч.1 ст.13 вказаного Закону передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування та інші.

Як було зазначено вище, спірне рішення Ради було прийняте 29 січня 2016 року, в той же час, як було вказано самим міським головою м.Кілія під час проведення 6-ї позачергової сесії Ради 7-го скликання (т.1 а.с.45), проект спірного рішення був опублікований 26 січня 2016 року на сайті Ради, тобто за три дні до дати прийняття спірного рішення, що є порушенням ч.3 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та також свідчить про протиправність спірного рішення Ради.

Жодних випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків (обов'язково передбачених Законом України), при наявності яких проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки відповідачем, наведено не було.

Судом першої інстанції в спірній постанові було зазначено, що не є підставою для скасування оскаржуваного рішення те, що воно не було опубліковано відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" за 20 робочих днів до дати його розгляду з метою його прийняття. Разом з тим, в обґрунтування зазначених висновків судом першої інстанції не було наведено жодних аргументів, на підставі яких він прийшов до зазначеної думки.

Крім того, висновки суду першої інстанції з приводу відсутності порушення законних прав та інтересів позивача при прийнятті спірного рішення Ради, колегія суддів вважає помилковими, оскільки справа (т.2 а.с.42) містить свідоцтво про право власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що позивач є власником комплексу нежитлових будівель та споруд площею 1325,00 м.кв. у м.Кілія та у відповідності до ст.266.1.1 ПК України є платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, тобто, спірне рішення впливає на його особисті права як власника нерухомого майна, розташованого в м.Кілія.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначено, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Тобто, Конституційний суд України у власному рішенні, яке є обов'язковим до виконання на території України зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування можуть бути визнані судом незаконними з ініціативи заінтересованих осіб, яким, на думку колегії суддів, в даному випадку і є позивач.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Ради № 80-VII-6 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Кілія у 2016 році» прийняте всупереч діючого законодавства, зокрема, ПК України та Закону України Про доступ до публічної інформації, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до Кілійської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кілійської міської ради від 29 січня 2016 року № 80-VII-6 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Кілія у 2016 році».

Стягнути з Кілійської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 606 (шістсот шість), 33 грн..

Постанова апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук