Справа № 815/2016/16
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2016/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 та представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії №6 Головного управління національної поліції в Одеській області, про визнання рішення, дій протиправними, визнання незаконним та скасування рішення і наказу та поновлення позивача на посаді,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ГУНП), Атестаційної комісії №6 Головного управління національної поліції в Одеській області (далі Комісія) про визнання рішення ГУНП в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнання дій ГУНП та Комісії щодо проведення атестації позивача протиправними, визнання незаконним та скасування рішення (висновку) Комісії від 01 березня 2016 року, в тому числі, з зазначеними висновками в розділі VI «Результати атестування" (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно позивача, визнання незаконним та скасування наказу ГУНП №530 о/с від 21 червня 2016 року в частині звільнення позивача, а також з вимогами про поновлення його на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду, ГУНП подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач до 07 листопада 2015 року проходив службу в лавах МВС України на посаді старшого інспектора патрульної служби групи патрульно-дорожньої служби ДАІ ГУ МВС України в Одеській області.

Відповідно до положень п.9, п.12 Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон), в зв'язку із припиненням виконання функцій Головним управління МВС України в Одеській області та створенням ГУНП, на підставі поданих рапорту та заяви, позивача наказом ГУНП від 07 листопада 2015 року №252о/с із 07 листопада 2015 року призначено на посаду інспектора Ізмальського ВП ГУНП з присвоєнням йому спеціального звання «лейтенант поліції».

Наказом Голови Національної поліції України від 20 листопада 2015 року №210 о/с з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись ст.57 Закону було призначено проведення атестації поліцейських апарату Національної поліції України та підпорядкованих структурних підрозділів, в тому числі посадових осіб підрозділу, який очолював позивач.

На виконання вищенаведеного наказу ГУНП виданий наказ від 29 січня 2016 року №133 «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області».

Наказом ГУНП від 18 лютого 2016 року №285 (а.с.48-53) створено Комісію та затверджений її персональний склад у кількості 4 осіб.

01 березня 2016 року Комісією проведена атестація позивача за результатами якої було прийняте рішення, яке міститься в протоколі ОП№15.00004205.0028028 Комісії, в якому зазначено в розділі VI Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, яке прийняте стосовно позивача.

За результатами проведеної атестації наказом ГУНП від 21 червня 2016 року №530о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п.5 ст.77 Закону (через службову невідповідність).

Винесення Комісією рішення, за якому зазначено, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, відповідного наказу ГУНП та звільнення позивача і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Комісії, яке оформлене протоколом ОП№15.00004205.0028028 від 01 березня 2016 року про невідповідність позивача займаній посаді та звільнення з органів поліції, а також наказ про звільнення позивача зі служби є таким, що безпосередньо порушує його права з питань проходження публічної служби.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Положеннями ст.99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Так, з прохальної частини адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду, на ряду з іншим, просив визнати рішення ГУНП в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнати дії ГУНП та Комісії щодо проведення атестації позивача протиправними, визнати незаконним та скасувати рішення (висновку) Комісії №6 ГУНП від 01 березня 2016 року, в тому числі, з зазначеними висновками в розділі VI «Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно позивача.

Матеріали справи містять атестаційний лист (т.1 а.с.63), складений відносно позивача, з якого вбачається, що 11 березня 2016 року ОСОБА_1 ознайомився з вказаним листом, в тому числі і з результатами атестування (висновок атестаційної комісії), в якому зазначено, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Таким чином, наведені обставини дають підстави вважати, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в частині проведення відносно нього атестації позивач дізнався не пізніше 11 березня 2016 року, дати коли було завершено неправомірну, на думку позивача, процедуру проведення атестації відносно нього та винесене спірне рішення (висновок) Комісії.

Разом з тим, з вимогами про визнання неправомірними дій відповідача та скасування вказаного рішення ОСОБА_1 звернувся до суду лише 27 квітня 2016 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого для звернення до суду у справах щодо, зокрема, проходження та звільнення з публічної служби. При цьому ані в позові, ані в ході розгляду справи апеляційним судом, позивачем не було зазначено жодної поважної причини пропуску строку звернення до суду з вищевказаними вимогами.

Отже, враховуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання рішення ГУНП в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнання дій ГУНП та Комісії щодо проведення атестації позивача протиправними, визнання незаконним та скасування рішення (висновку) Комісії від 01 березня 2016 року, в тому числі, з зазначеними висновками в розділі VI «Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно позивача, повинні бути залишені без розгляду.

Крім того, відповідно до ст.57 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон) атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Пунктом 1 Інструкції передбачено, що ця Інструкція, розроблена відповідно до Закону, визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі - органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність (п.3 Інструкції).

Отже, враховуючи, що проведення атестації прямо передбачено як положеннями Закону (ст.57), так і Інструкцією, та приймаючи до уваги добровільність проходження атестації позивачем, колегія суддів вважає, що проведення атестації з метою визначення подальшого проходження служби в поліції, в тому числі стосовно позивача, є обґрунтованим та таким, що узгоджується з положеннями Закону.

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що ні п.9-12 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, ні статтею 57 Закону не передбачено проведення атестації усіх без виключень працівників поліції, які призначені до поліції за переводом з органів внутрішніх справ, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не узгоджуються зі змістом ст.57 Закону, зокрема, з її ч.2, в якій визначено мету проведення атестування поліцейських.

Додатково колегія суддів зазначає, що застосування в даних спірних правовідносинах Закону України «Про професійний розвиток працівників», який регламентує порядок проведення атестації працівників, є безпідставним з огляду на наявність спеціального законодавства (Закон та Інструкція), яке регулює атестацію саме працівників поліції.

Також, з аналізу Закону та Закону України «Про професійний розвиток працівників» вбачається, що Закон прийнятий Верховною радою України пізніше ніж Закон України «Про професійний розвиток працівників».

Так, Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України в п.3 мотивувальної частини свого рішення від 03 жовтня 1997 року за № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Також колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на рішення Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі №21-42а-12 в контексті можливості застосування Закону України «Про професійний розвиток працівників», оскільки спірні правовідносини по вказаній справі, яка розглядалась Верховним Судом України, склались на підставі іншої нормативно-правової бази, на відміну від даного спору, що виник в межах дії Закону (від 02 липня 2015 року) та Інструкції (від 17 листопада 2015 року), що є спеціальними нормами, які регулюють проходження служби у новоствореному державному органі - Національній поліції України.

Окрім іншого, колегія суддів зазначає, що відповідно до Закону Національна поліція України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно п.9 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону позивача прийнято на службу до поліції.

Відповідно до ч.4 ст.57 Закону рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їх наказами.

Інструкцією визначено порядок створення атестаційних комісій, організацію та порядок проведення атестування поліцейських.

Згідно розділу ІІ Інструкції створення атестаційних комісій, їх компетенція та повноваження визначаються цією Інструкцією.

Згідно п.14 розділу V Інструкції кожен поліцейський проходить тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та тестування на загальні здібності та навички протягом одного дня.

Відповідно до п.10 розділу ІV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Згідно п.16 розділу ІV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов`язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Відповідно до вимог п.15 розділу ІV Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно п.20 розділу ІV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Так, відносно позивача був складений атестаційний лист, в розділі ІІІ "Результати тестування", якого зазначено результат тестування загальних навичок - 24/60 балів, професійне тестування - 19/60 балів.

Членами комісії під час проведення атестації було досліджено атестаційний лист, декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України Про очищення влади, інформація з відкритих джерел.

Також, в протоколі зазначено, що «членами атестаційної комісії були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше.

Крім того, матеріали справи містять Довідку результатів складання заліків з професійної підготовки, з якої вбачається оцінка за всіма дисциплінами, які здавав позивач - задовільно.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди Комісія прийняла рішення (одноголосно): 4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при проведенні атестації відносно позивача Комісія враховувала усі зазначені показники його службової діяльності, набрані бали при тестуванні (які були нижчими ніж мінімальні), і за результатами оцінки вказаних складових реалізувала надані їй дискреційні повноваження, прийнявши у встановлений законодавством спосіб відповідне рішення.

Колегія суддів зазначає, що прийняття відповідного рішення, зокрема про те, що особа займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, належить, перш за все, до сфери повноважень Комісії як органу, який безпосередньо дає оцінку працівнику поліції. При цьому в ході розгляду справи колегією суддів не було встановлено неповноти розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на позивача, чи порушення порядку прийняття Комісією спірного рішення.

Також, в ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про необґрунтованість врахування Комісією результатів тестування, а саме набрання позивачем нижчих ніж встановлений мінімальний рівень балів, для формування висновку про невідповідність позивача вимогам до поліцейського.

Доводи суду першої інстанції з приводу того, що під час розгляду справи позивача Комісією не був дотриманий принцип безсторонності суду за мотиву відсутності професійної компетентності, оскільки Голова та секретар Комісії, які є поліцейськими у складі атестаційної комісії, за напрямком своєї роботи та спеціальності, не можуть бути визнанні судом фахівцями в галузі слідчої справи, які б мали можливість об'єктивно визначити професійний рівень позивача, який займає посаду інспектора Ізмаїльського ВП ГУ НП, під час проходження ним атестації, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки проводячи атестацію поліцейського, Комісія обробляє та аналізує набагато ширший спектр питань діяльності особи ніж вузькопрофільний напрямок роботи поліцейського на займаній посаді. Так, Комісія досліджує результати тестування, заліки зі службової підготовки, стягнення та заохочення, які були застосовані до поліцейського та інші дані, об'єктивна оцінка яких можлива і без фаховості Голови та секретаря Комісії в галузі, зокрема, слідчої справи.

Крім того, висновки з приводу того, що при проведенні атестації не було дотримано принципу безсторонності суду з мотиву відсутності професійної компетентності членів Комісії також суперечить положеннями п.4 Розділу ІІ Інструкції, якими встановлено, що до зазначених вище атестаційних комісій можуть бути включені за згодою народні депутати України, працівники МВС, громадських, правозахисних організацій, представники проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації. Тобто, спеціальним законодавством було передбачено залучення осіб з інших сфер діяльності з метою надання оцінки працівнику поліції за критеріями відмінними від вузькоспеціальної фаховості останнього.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №530 о/с від 21 червня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби; поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову в задоволені частини позовних вимог та залишенні решти позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст.99, 100, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії №6 Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №530 о/с від 21 червня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби; поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії №6 Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнання дій Головного управління Національної поліції в Одеській області та Атестаційної комісії №6 Головного управління національної поліції в Одеській області щодо проведення атестації позивача протиправними, визнання незаконним та скасування рішення (висновку) Атестаційної комісії №6 Головного управління національної поліції в Одеській області від 01 березня 2016 року, в тому числі, з зазначеними висновками в розділі VI «Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно позивача - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук