Справа № 463/2082/16-а
Суддя: Грицко Р. Р.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року Справа № 463/2082/16-а

Провадження № 2-а/463/136/16

Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Кисиличин М.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Полуліх Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача, розмір яких збільшила заявою від 19.09.2016 року, просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної їй пенсії з дня призначення пенсії, а саме 22.12.2010 року, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», врахувавши під час обчислення розміру пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, грошову винагороду державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та зразкове виконання трудових обов'язків, індексацію заробітної плати, зазначених у довідці Управління капітального будівництва Львівської міської ради від 06.04.2016 року № 05-132.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 21.12.2010 року вона звільнена з посади заступника начальника інженерно-технічного відділу Управління капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради у зв'язку із досягненням граничного терміну перебування на державній службі. Управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова їй було призначено пенсію державного службовця за віком у відповідності до положень ст.37 Закону України «Про державну службу». Однак вважає, що під час нарахування їй розміру пенсії відповідачем було допущено порушення в частині визначення розміру середньомісячного заробітку, зокрема, не враховано матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову винагороду державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та зразкове виконання трудових обов'язків, індексацію заробітної плати, внаслідок чого вона отримує пенсію у заниженому розмірі. Отримавши довідку про розмір заробітної плати за місцем праці перед виходом на пенсію, вона звернулася 07.04.2016 року до відповідача з вимогою здійснити перерахунок пенсії, однак листом від 13.04.2016 року їй було відмовлено у здійсненні такого перерахунку.

Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки відповідно до положень ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну службу», ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені види виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, охоплюються поняттям заробітної плати та включаються до системи всіх видів оплати праці державного службовця при обчисленні пенсії. А тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та її представник адміністративний позов підтримали з аналогічних підстав, просять здійснити перерахунок пенсії з моменту порушення права позивача на отримання пенсії в належному розмірі - часу її призначення 22.12.2010 року. Причини пропуску позивачем строку на звернення до суду просять визнати поважними, оскільки позивач, не будучи обізнаною із пенсійним законодавством та не маючи можливості на момент призначення пенсії ознайомитися з якого саме грошового забезпечення їй було розраховано пенсію, не могла знати, що частину її виплат, що становили заробітну плату, не було включено у розмір пенсії.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти адміністративного позову, пояснила, що дійсно з 22.12.2010 року позивачу нараховано та виплачується пенсія державного службовця за віком на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу». При визначенні розміру пенсії відповідач виходив із наданої позивачем довідки за місцем праці від 21.12.2010 року № 2504/2963 у якій була відсутня графа «Інші виплати», куди згідно нової довідки від 06.04.2016 року включено матеріальні допомоги, індексацію та інші грошові винагороди. Одночасно вважає, що такі виплати не повинні враховуватися при обчисленні розміру пенсії державного службовця, оскільки не передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу», а також Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»», як складові частини заробітної плати державного службовця.

Крім цього зазначила, що у відповідності до законодавчих змін у Законі України «Про державну службу» з 01.01.2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 01.05.2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються. А тому вважає, що підстав у відповідача для задоволення заяви позивача про перерахунок пенсії не було, у зв'язку з чим заявлений позов просить відхилити за безпідставністю. Також зазначила, що на її переконання позивачем неправильно обрано порядок захисту своїх прав, оскільки вказані виплати їй не включено при призначенні пенсії, тому вважає, що позивачу слід було оскаржувати протокол про призначення пенсії від 31.03.2009 року.

Крім цього вказала, що наведені позивачем доводи причин пропуску строку на звернення до суду із адміністративним позов є необґрунтованими, не свідчать про їх поважність, а тому у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю.

Заслухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам в їх сукупності, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як вбачається із записів у трудовій книжці (а.с.6), позивач ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника інженерно-технічного відділу Управління капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, звідки була звільнена 21.12.2010 року у зв'язку із досягненням граничного терміну перебування на державній службі відповідно до ст.26 Закону України «Про державну службу».

Згідно довідки про складові заробітної плати від 06.04.2016 року (а.с.7) вбачається, що з 01.12.2008 року по 30.11.2010 року в складі заробітної плати, з якої відраховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_1 отримувала інші виплати, які складалися з матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошову винагороду державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, індексацію заробітної плати за 2008-2010 роки.

Судом встановлено, що у зв'язку із виходом на пенсію, з 22.12.2010 року Управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова було нараховано та призначено позивачу пенсію державного службовця за віком без врахування виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, індексації заробітної плати.

У зв'язку з цим, 07.04.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії, шляхом врахування до розміру пенсійного забезпечення суми виплат, які вона отримувала за місцем праці, однак не були враховані при обчисленні пенсії.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова від 13.04.2016 року № 3382/02-20 (а.с.8) позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з підстав того, що внаслідок внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 змінено порядок призначення пенсії, внаслідок чого позивач втратила право на її розрахунок виходячи із довідки про складові заробітної плати за останні 24 місяці. Крім цього, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, з врахуванням змін внесених нею іншою постановою від 23.04.2003 року № 581, при визначенні пенсії до заробітку для обчислення пенсій матеріальна допомога не включається, оскільки є одноразовою виплатою, а не складовою частиною заробітної плати. Також з підстав того, що п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 01.06.2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються у зв'язку із скасування спеціальних видів пенсій.

Додатково в судовому засіданні представник відповідача підтримала правомірність відмови відповідача тими обставинами, що на її переконання перерахунок пенсії на підставі нової довідки не повинен здійснюватися, оскільки нараховувалася пенсія на підставі іншої довідки, яка не включала спірних виплат. Також вважає, що позивачу слід було оскаржувати протокол про призначення пенсії, яким визначено розмір пенсії, у зв'язку із чим вважає, що позивач обрала неправильний спосіб захисту.

Позивач вважає таку відмову відповідача незаконною, просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з врахуванням не включених грошових виплат з моменту призначення пенсії з 22.12.2010 року.

Даючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. А статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Крім цього, законодавцем у ст.2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Водночас, частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та зразкове виконання трудових обов'язків, індексація заробітної плати - входили до системи оплати праці державного службовця.

Згідно зі статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Крім того, відповідно до п.2.3.3 ст.2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 1/8713, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.02.12 року, від 14.05.2013 року, від 28.05.2013 року та 04.03.2014 року. При цьому, за приписами ч.2 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії, а саме включення в розрахунок пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та зразкове виконання трудових обов'язків, індексації заробітної плати, на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

А тому відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з тих підстав, що такі винагороди не входили до розміру заробітної плати є безпідставною.

Крім цього, відповідач відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу посилається на ті обставини, що у відповідності до законодавчих змін у Законі України «Про державну службу» з 01.01.2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. А відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 01.05.2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15.12.2015 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865, а саме, виключено п.4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Таким чином, цією постановою регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

У зв'язку із наведеним є очевидним, що з 15.12.2015 року чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім цього, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 01.05.2015 року, оскільки вказані зміни законодавства не містять вимогу щодо перерахунку раніше призначеної пенсії.

Разом з тим, положеннями ч.3 ст.22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 10 грудня 2013 року переглядаючи судові рішення у адміністративній у справі приводу неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права зазначивши, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, державної служби, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

А тому посилання відповідача щодо змін у пенсійному законодавстві що звужують права позивача щодо перерахунку розміру пенсії, яка призначена їй до внесення відповідних змін, є безпідставними і не заслуговують на увагу суду.

Крім цього є безпідставними посилання відповідача щодо неправильного обрання позивачем порядку захисту свого права, оскільки позивач не оскаржує в судовому засіданні порядок призначення та виплати пенсії у 2010 році, а оскаржує відмову відповідача від 13.04.2016 року у здійсненні перерахунку пенсії.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про протиправність відмови відповідача у здійсненні перерахунку позивачу пенсії, у зв'язку із чим в цій частині слід адміністративний позов задоволити, визнавши таку відмову протиправною та зобов'язавши відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі її заяви від 07.04.2016 року.

Разом з тим визначаючи період з якого має бути здійснений перерахунок пенсії, суд виходить з наступного. У відповідності до норми ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Таким чином підстав для задоволення позовних вимог та перерахунок пенсії з 22.12.2010 року суд не вбачає, як і поновлення з цієї дати строку за зверненням до суду. Цей строк суд визначає з дати звернення за перерахунком, тобто з 01.04.2016 року.

А тому адміністративний позов слід задоволити частково, і відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, присудити на користь позивача з Державного бюджету України всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

Крім цього, у відповідності із положеннями ст.256 КАС України, слід допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення на користь позивача перерахованої пенсії державного службовця за віком у межах суми стягнення за один місяць.

Також суд вважає, що для забезпечення дотримання конституційного принципу обов'язковості судового рішення та з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення, відповідно до положень ст.267 КАС України, слід зобов'язати відповідача подати до суду у місячний строк, з моменту отримання копії постанови суду, звіт про виконання судового рішення в частині негайного виконання постанови суду, та у місячний строк, з моменту набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення в решта частині.

Керуючись ст.ст.7-12, 86, 161, 162, 163, 167, 256, 267 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова у проведенні перерахунку та виплати пенсії державного службовця ОСОБА_1, на підставі її заяви від 07.04.2016 року, у відповідності до Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (у редакції на час призначення пенсії), з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та зразкове виконання трудових обов'язків, індексації заробітної плати, зазначених у довідці Управління капітального будівництва Львівської міської ради від 06.04.2016 року № 05-132.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1, з 01.04.2016 року, у відповідності до Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (у редакції на час призначення пенсії), з урахуванням усіх отриманих нею виплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та зразкове виконання трудових обов'язків, індексації заробітної плати, зазначених у довідці Управління капітального будівництва Львівської міської ради від 06.04.2016 року № 05-132.

В решті у задоволенні адміністративного позову - відмовити за його безпідставністю.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії державного службовця за віком у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова () на користь позивача ОСОБА_1 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені нею судові витрати - судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок).

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова подати до суду у місячний строк, з моменту отримання копії постанови суду, звіт про виконання судового рішення в частині негайного виконання постанови суду, та у місячний строк, з моменту набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення в решта частині.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м.Львова, шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Грицко Р.Р.