Справа № 814/1423/16
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

18 жовтня 2016 року Справа № 814/1423/16

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54001
доДержавної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головногоуправління ДФС у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.06.16 р. № 5684-13,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 5684-13.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем при прийнятті податкового повідомлення-рішення не враховано п.12.3.4ПК України, п.4.1.9 ст.4 ПК України, а також те, що вартість автомобіля позивача станом на 01.01.2016 року не складає 750мінімальних заробітних плат, тому податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить у позові відмовити, оскільки податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач надав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до п.4,6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали і обставини справи та встановив наступне:

11.09.2014 року за позивачем зареєстровано автомобіль марки VOLKSWAGEN TOUAREG 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, обєм двигуна 2967 куб. см.

В липні 2016 року позивач отримала податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2016 року № 5684-13, яким визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку у розмірі 25 000 грн.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" №909-VIII від 24.12.2015. Згідно вказаного нормативно-правового акту в статтю 267 Податкового кодексу України внесено зміни щодо обєкту транспортного податку.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі.

Згідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї ПК України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.(підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК). Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від18.02.2016 « Про затвердження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів» затверджено методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, якою п.2 передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403, яким передбачено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1, Гк- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Відповідно до п.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідач в обґрунтування правомірності нарахування позивачу транспортного податку надав суду розрахунок вартості транспортного засобу , вартість якого складає 1042450,02 грн., яка є більшою 750 мінімальних заробітних плат ( 750х1378=1 033 500). Позивач також суду надав розрахунок вартості автомобіля, який складає 882 720,14 грн.

Різниця вихідних даних, з яких складається розрахунок вартість автомобіля позивача та відповідача складається з коефіцієнта з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках (Г). Позивач застосував 50, а відповідач 62.

У додатку 1 до постанови КМУ № 66 зазначено, що до автомобілів строк експлуатації яких понад 1 роки до 2 років - 62, понад 2 років до 3- 50. Оскільки автомобіль позивача 2014 року, то станом на день прийняття податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 йому було вже більше двох років, тому відповідач повинен був застосувати до разрахунка вартості автомобіля коефіцієнт 50, а не 62.

Якщо ж вартість автомобіля розрахувати з коефіцієнтом експлуатації 50, то його вартість не буде складати 750 мінімальних заробітних плат встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тому автомобіль позивача не обєктом оподаткування в розумінні п.267.2.1 ст.267 ПК України, а податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 5684-13 є протиправним та належить скасувати.

Посилання позивача на порушення відповідачем п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України не приймається судом до уваги з оглядом на наступне:

Відповідно до підпункту 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду (ч. 1 статті 3 Бюджетного кодексу України).

Миколаївською міською радою прийнято Положення про податок на майно, затверджене рішенням від 18.03.2015 року № 46/24, стосовно обєкта оподаткування, який визначався ст.267 в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодекса України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71 від28.12.2014 року.

В 2016 році міською радою не приймалось рішення стосовно податку на майно з урахуванням змін, які були внесені до Податкового Кодексу України Законом України № 909 від 24.12.2015.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України № 909 від 24.12.2015 року передбачено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п.12.3.5 ст.12 ПК України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Таким чином, у відповідача були повноваження для нарахування транспортного податку, не заважаючи на відсутність рішення міської ради ( п.12.3.5), за умови, якщо б вартість автомобіля позивача була обєктом оподаткування в розумінні п.267.2.1 ст.267 ПК України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені) вони відповідно до вимог ст. 2 КАС України.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи викладене, відповідач не довів, що податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 5684-13 прийнято правомірно та вартість автомобіля позивача є обєктом оподаткування транспортним податком вартість 750 мінімальних заробітних плат, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до статі 94 КАС України

Керуючись статтями 11, 71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 5684-13.

3. Присудити на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.), сплачений платіжним дорученням № 0.0.579838613.1 від 08.07.2016 року за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головногоуправління ДФС у Миколаївській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Гордієнко