Справа № 804/4812/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 р.Справа №804/4812/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, -
28 липня 2016 року Західно-Донбаська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» про стягнення коштів з рахунків платника податків в обслуговуючих банках у рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 4553032,05 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач має податковий борг перед бюджетом, який у добровільному порядку не сплачує, що завдає збитків державі.
Представники позивача та відповідача до суду не прибули.
Представником Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» подано суду клопотання, у якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі, та пояснює по суті, що заявлена заборгованість утворилась у звязку із важким фінансовим становищем підприємства, на підставі чого керуючись нормами, встановленими статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України просить суд встановити у судовому рішенні розстрочення податкового боргу на 36 місяців із сплатою по 126473,11 грн. з відстрочкою першого платежу до 1 січня 2019 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що за відповідачем обліковується узгоджений податковий борг по податку на додану вартість в сумі 4553032,05 грн., який виник на підставі:
2) самостійно задекларованих платником податку грошових зобовязань згідно:
З урахуванням викладеного суд зазначає про підтвердження матеріалами справи наявності у відповідача заявленого до стягнення податкового боргу перед бюджетом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини на момент звернення податкового органу до суду із позовом, є Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.
Стаття 36 Податкового кодексу України закріплює, що податковим обовязком платника податку визнається його обовязок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Такий обовязок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Виконання податкового обовязку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.
Проте, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку несе сам платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями підпунктів 129.1.1, 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що пеня нараховується:
- після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобовязання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного цим Кодексом; при нарахуванні суми грошового зобовязання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;
- у день настання строку погашення податкового зобовязання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).
Пунктом 95.3 цієї статті визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно даних податкової інспекції за відповідачем обліковуються відкриті рахунки в банківських та кредитних установах.
Відповідно до положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У звязку із виникненням у відповідача податкового боргу до набрання чинності Податковим кодексом України, вимоги були сформовані та направлялись з урахуванням положень Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року №2181-ІІІ.
Так, з метою погашення податкового боргу відповідачу виставлені:
- перша податкова вимога від 27.05.2003 року №1/630 на суму 610354,52 грн.;
- друга податкова вимога від 03.07.2003 року №2/824 на суму 832994,42 грн.
Таким чином, податковим органом вжиті заходи по стягнення податкового боргу, однак, відповідні суми, заявлені до стягнення, до державного бюджету не надійшли.
За наявності податкових вимог про сплату податкового боргу, та з урахуванням непогашення податкового боргу підприємством у повному обсязі, податкові вимоги додатково на новостворений борг не виставлялись.
На підтвердження доказів безперервності у відповідача податкового боргу упродовж періоду часу з виникнення податкового боргу, стосовно суми якого була направлена перша податкова вимога, до звернення контролюючого органу із цим позовом до суду, податковою інспекцією надані інтегровані картки платника податків з податку на прибуток та з податку на додану вартість за 2003-2016 роки, які долучено до матеріалів справи.
Судом на підставі матеріалів справи встановлено додержання контролюючим органом строків звернення до суду.
За положеннями частини третьої статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення, оскільки доказів добровільного погашення сум податкового боргу відповідач не надав та визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Вирішуючи заявлене відповідачем клопотання про встановлення у судовому рішенні розстрочення суми податкового боргу та відстрочення її сплати, суд виходить із того, що згідно частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.
Порядок виконання включає в себе визначення способу (заходів) виконання, строку вчинення дій або утримання від них, покладення обовязку вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
При цьому, заявлений у позові порядок стягнення податкового боргу за судовим рішенням, та порядок виконання такого рішення визначені спеціальним законодавством Податковим кодексом України, а саме статтями 95-99, та не потребує додаткових визначень та/або вжиття заходів.
Так, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22.
Цей механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, до банку не подається, реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.
Якщо ж достатні для погашення податкового боргу кошти відсутні, контролюючий орган відповідно до абзацу другого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України звертається до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі зазначеного рішення суду та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7 - 95.21 статті 95 Податкового кодексу України.
Отже, чинне законодавство передбачає окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів з рахунків в обслуговуючих банках та за рахунок готівки у рахунок погашення податкового боргу. При цьому органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються, виконавче провадження не відкривається.
Застосована контролюючим органом процедура погашення податкового боргу є самостійною процедурою, яка регулюється окремими нормами, а саме Податковим кодексом України, а не законодавством про виконавче провадження.
Зазначена правова позиція відповідає позиції Вищого адміністративного суду України, зазначеній в інформаційному листі від 24.10.2013 року №1484/12/13-13.
Належить також зазначити, що чинним законодавством врегульовані питання розстрочення та відстрочення податкового боргу платника податків, зокрема, статтею 100 Податкового кодексу України, який набрав чинності 1 січня 2011 року, зокрема, встановлено, що розстроченням, відстроченням податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобовязань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.
Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобовязань або податкового боргу.
Підставою для розстрочення грошових зобовязань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобовязань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.
Підставою для відстрочення грошових зобовязань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.
Законом визначено орган, який має повноваження вирішувати питання відстрочення та розстрочення сплати податкового боргу, випадки надання такого відстрочення та розстрочення, та встановлено платність зміни строку погашення податкового боргу.
Таким чином, відстрочення/розстрочення виконання судового рішення призвело б до унеможливлення реалізації контролюючим органом процедури отримання в судовому порядку дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, реалізації такого майна за його наявності.
При цьому, вирішальним у розглянутому питанні є те, що постанова суду по цій справі виконуватиметься контролюючим органом, який направить до банків інкасові вимоги-доручення про стягнення податкового боргу з комунального підприємства, отже, фактично відповідач клопоче про розстрочення та відстрочення контролюючому органу виконання його владних повноважень по стягненню податкового боргу.
З урахуванням викладеного суд відмовляє у задоволенні заявленого відповідачем клопотання.
Керуючись статтями 112, 158-163, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу задовольнити повністю.
Стягнути кошти з рахунків Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» у банках, обслуговуючих такого платника податків, на користь бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 4553032,05 грн.
У задоволенні клопотання Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» про встановлення у судовому рішенні розстрочення та відстрочення сплати податкового боргу відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1