Справа № 826/1484/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 жовтня 2016 року письмове провадження № 826/1484/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправною відмови у списанні безнадійного податкового боргу та зобов'язання списати безнадійний податковий борг

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд визнати протиправною відмову відповідача у списанні безнадійного податкового боргу за заявою позивача № 816 від 10.12.2015 та зобов'язати відповідача списати безнадійний податковий борг позивача розміром 3 840 500 грн., що утворився станом на 31.12.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок внесення змін до законодавства України, які стосувалися ставок акцизного податку на спиртові дистиляти та спиртові напої позивач зазнав значних збитків, що призвело до неможливості сплати самостійно задекларованих грошових зобов'язань з акцизного податку. Вказані зміни до законодавства є форс-мажорною обставиною, що підтверджено сертифікатом ТПП України, відтак відповідач зобов'язаний був списати безнадійний податковий борг позивача, що утворився на день виникнення такої форс-мажорної обставини.

Ухвалою суду від 04.02.2016 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подавав. В судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд встановив:

Позивач є суб'єктом господарської діяльності, пов'язаної з виробництвом коньяків.

14.07.2014 позивач подав до ГУ Міндоходів у Тернопільській області попередню заявку-розрахунок № 469 про потребу в марках акцизного податку на вересень 2014 року. Крім того, позивач подав попередні заяви-розрахунки про потребу в марках акцизного податку на жовтень та листопад 2014 року.

Станом на час подання вказаних заявок ставка акцизного податку на спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду (коди згідно УКТЗЕД 2208 20 12 00, 2208 20 62 00) була встановлена в розмірі 56 грн.42 коп. за 1 л 100-відсоткового спирту на період з 01.04.2014 по 31.08.2014, а в розмірі 70,53 гривні за 1 літр 100-відсоткового спирту - з 1 вересня 2014 року застосовується ставка акцизного податку, визначена підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Тому позивач замовив марки акцизного податку на вересень, жовтень та листопад 2014 року, виходячи із ставки 70,53 грн.

12.08.2014 ВР України прийнято Закон України № 1638-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо посилення контролю за обігом підакцизних товарів та уточнення окремих податкових норм».

Згідно з цим Законом ставка акцизного податку на спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки виноградного вина або вичавок винограду (коди згідно УКТЗЕД 2208 20 12 00, 2208 20 62 00) в розмірі 56 грн. 42 коп. за 1 л 100-відсоткового спирту була встановлена на період з 01.04.2014 по 31.12.2014.

Наведені зміни набули чинності з 04.09.2014.

Тобто у період по 31.08.2014 включно діяла ставка в розмірі 56,42 грн., у період з 01.09.2014 по 04.09.2014 - в розмірі 70,53 грн., а з 04.09.2014 по 31.12.2014 - знову 56,42 грн.

Враховуючи, що позивач завчасно подавав попередні заяви-розрахунки на марки акцизного збору на період вересень-листопад 2014 року, то одночасно з ними він подав листи № 524 від 14.08.2014 до заявки № 522 на жовтень 2014 року від 18.08.2014 та № 527 від 15.08.2014 до заявки № 528 на листопад 2014 року від 15.08.2014, в яких просив врахувати уточнені дані щодо ставки акцизного податку, зазначивши суму 56,42 грн. Однак, позивач отримав надруковані на замовлення на вересень та жовтень 2014 року марки акцизного податку із сумою акцизного податку 70,53 грн.

Марки акцизного податку на листопад 2014 року позивач отримав 06.11.2014.

У зв'язку з такими обставинами позивач припинив повністю виробництво коньяку на період з 01.09.2014 по 06.11.2014, оскільки сума акцизного податку на акцизних марках, які попередньо замовив позивач на вересень - листопад 2014 року до внесення змін до чинного податкового законодавства, не відповідала тому розміру який діяв станом на вказані періоди.

30.11.2014 позивач не зміг сплатити самостійно визначене у податковій декларації від 19.11.2014 № податкове зобов'язання з акцизного податку в розмірі 2 116 485, 88 грн.

08.12.2014 відповідач направив позивачу податкову вимогу від 01.12.2014 № 324-11 на загальну суму 2 935 329,88 грн., з яких 2 116 485,88 грн. - акцизний податок, а 818 844 грн. - ПДВ.

Згідно з листом Центрального офісу з обслуговування великих платників Міжрегіонального ГУ ДФС № 26040/10/28-10-23-26 від 26.11.2015 позивача було повідомлено, що станом на 31.12.2014 відповідно до облікових даних карток особових рахунків податковий борг позивача становив 3 840 500,27 грн.

Позивач, вважаючи наведені вище зміни до податкового законодавства форс-мажорними обставинами, з настанням яких пов'язані вимушені простій у виробництві та неможливість оплатити самостійно визначені суми податкового зобов'язання, звернувся до ТПП України про видачу сертифікату на засвідчення форс-мажорних обставин, які діяли з 01.09.2014 по 06.11.2014.

15.10.2015 ТПП України видала Сертифікат № 5289 про форс-мажорні обставини, яким засвідчила, що позивачу діями або бездіяльністю державних органів внесеними змінами до законодавства унеможливлено виконання обов'язку платника податків, а саме сплати податків і зборів в строки та у розмірах, встановлених нормативно-правовими актами: сплачувати акцизний податок, а також виконувати вимоги маркування продукції у вересні 2014 року; жовтні 2014 року; листопаді 2014 року, термін сплати 10 днів після граничного стоку подання звітності: до 30.10.2014, 30.11.2014; 30.12.2014.

Період дії форс-мажорних обставин: 01.09.2014 (дата настання) - 06.11.2014 (дата закінчення).

10.12.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою № 816 про списання безнадійного податкового боргу в розмірі 3 840 500,27 грн., який пов'язаний з настанням форс-мажорних обставин, засвідчених Сертифікатом № 5289 виданим ТПП України 15.10.2015.

Листом від 13.01.2016 № 1040/10/28-10-23-26 відповідач відмовив позивачу у списанні безнадійного податкового боргу. Відмова обґрунтована тим, що ТПП України у відповідь на звернення відповідача повідомила останнього, що позивач не звертався до ТПП України про засвідчення форс-мажорних обставин для списання податкового боргу, а звернувся одо засвідчення форс-мажорних обставин відповідно до п.п. 212.1.1 п.212.1 ст.212, п.п.180.1.2 п.180.1 ст.180 та абз.4 п.226.9 ст.226 ПК України.

Проаналізувавши встановлені вище обставини, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.101.1 ст.101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з п.101.2 ст.101 ПК України під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п.п.101.2.4 п.101.2 ст.101 ПК України).

Відповідно до п.101.5 ст.101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як встановлено судом, податковий борг позивача у розмірі 3 840 500,27 грн. виник у період дії форс-мажорних обставин, існування яких засвідчено ТПП України шляхом видачі Сертифікату № 5289 від 15.10.2015.

Таким чином, податковий борг у розмірі 3 840 500,27 грн. згідно з п.п. 101.2.4 п.101.2 ст.101 ПК України є безнадійним податковим боргом.

Оцінивши відмову відповідача у списанні такого безнадійного податкового боргу, суд вважає її необґрунтованою. Так, доводи відповідача про те, що позивач звернувся до ТПП України про визнання існування форс-мажорних обставин не для списання податкового боргу, а на підставі п.п. 212.1.1 п.212.1 ст.212, п.п.180.1.2 п.180.1 ст.180 та абз.4 п.226.9 ст.226 ПК України є неприйнятними. Відповідно до п.4.1 розділу 4 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) Торгово-промислова палата України відповідно до ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов'язань/обов'язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

Згідно з п. 6.1 розділу 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов'язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Згідно з п.6.2 розділу 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов'язанням/обов'язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, 7 законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Відповідно до п. 6.3 розділу 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) заява за встановленою ТПП України формою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (Додатки №№ 1, 2, 3, 4 до Регламенту) подається за підписом керівника підприємства, організації та з відбитком печатки підприємства, або за його дорученням - довіреною особою. Заява фізичної особи подається за її підписом особисто або за її дорученням - довіреною особою.

Згідно з п.п. 6.3.1 п.6.3 розділу 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у заяві, зокрема, зазначається, які саме зобов'язання за договором, контрактом, угодою та/або законом, нормативним актом не можуть бути виконані у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) з посиланням і наданням доказів таких обставин, початок їх виникнення і термін дії, які на думку заявника унеможливили виконання цих зобов'язань у встановлений договором, контрактом, угодою та/або законом, нормативним актом термін та інші відповідні відомості. У заяві зазначаються також телефонні номери для зв'язку, електронна адреса, спосіб отримання сертифіката (особисто, через уповноважену особу, кур'єрською чи звичайною поштою тощо).

З наведених вище норм випливає, що позивач вірно послався на п.п. 212.1.1 п.212.1 ст.212, п.п.180.1.2 п.180.1 ст.180 та абз.4 п.226.9 ст.226 ПК України, оскільки саме ці норми ПК України встановлюють зобов'язання позивача, які він не зміг виконати з настанням обставин, про визнання форс-мажорними яких він вернуся до ТПП України.

Згідно з п.3.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 N 577 (далі - Порядок) визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Відповідно до п.3.2 цього Порядку днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, у випадку, визначеному в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов'язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили.

Відповідно до п.4.1 Порядку у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов'язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Згідно з п.4.2 Порядку за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

Як видно з матеріалів справи позивач надав відповідачу всі необхідні документ, які свідчать про наявність безнадійного податкового боргу. Відтак, зважаючи на п.4.2 наведеного вище Порядку відповідач не мав підстав відмовляти позивачу у списанні безнадійного податкового боргу в розмірі 3 840 500, 27 грн.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відмова відповідача у списанні позивачу безнадійного податкового боргу суперечить вимогам ч.2 ст.19 Конституції України та ст.2 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідач у справі доказів, які б переконливо свідчили про правомірність його дій суду не надав.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» задовольнити повністю.

Визнати відмову Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників у списанні безнадійного податкового боргу в розмірі 3 840 500,27 грн. (три мільйони вісімсот сорок тисяч п'ятсот гривень двадцять сім копійок), що утворився станом на 31.12.2014тза заявою Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» № 816 від 10.12.2015, протиправною.

Зобов'язати Міжрегіональне головне управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників списати безнадійний податкового боргу за заявою Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» № 816 від 10.12.2015 в розмірі 3 840 500,27 грн. (три мільйони вісімсот сорок тисяч п'ятсот гривень двадцять сім копійок), що утворився станом на 31.12.2014.

Судові витрати в сумі 57 607,50 грн. (п'ятдесят сім тисяч шістсот сім гривень п'ятдесят копійок) присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» за рахунок Державного бюджету України .

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у місті Києві.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Суддя Р.О. Арсірій