Справа № 802/1422/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1422/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободонюк М.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

13 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Могилів-Подільського районного відділу (сектору) ДМС України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Могилів-Подільського районного відділу (сектору) ДМС України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі позивач вказав, що судом першої інстанції не було враховано того факту, що з аналогічним позовом ОСОБА_2 звертався до Могилів-Подільського міськрайонного суду ще 16.10.2015 року, проте вказану позовну заяву ухвалою від 21.10.2015 року було повернуто позивачу у зв'язку із непідсудністю, яку позивач отримав у 2016 році. До того ж апелянт вказує, що через свій хворобливий стан, як інвалід 2-ї групи, позивач був позбавлений можливості вчасно звернутись до суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду, з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції зазначив, що позивач будучи обізнаним із наявністю у ОСОБА_4 паспорта громадянина України, повинен був припускати здійснення з боку відповідача дій, пов'язаних із видачею таких паспортів. А про наявність у ОСОБА_4 паспорта громадянина України позивач знав як під час виборчого процесу на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року (щодо паспорта виданого 20.10.2015р.), так і задовго до цього щодо вже обмінених паспортів, оскільки є загально відомою та обставина, що ОСОБА_4 з 1994 року по 2006 рік був Могилів-Подільським міським головою та з 2010 року по даний час ним також являється, а отже інформація про громадянство останнього була доступною для ознайомлення. Відтак, про вчинення відповідачем дій, які є предметом оскарження за даним позовом, позивачу було достеменно відомо ще у листопаді 2015 року, тоді як до суду він звернувся 20.09.2016 року, про що свідчить відтиск штемпеля про отримання позовної заяви, тобто із пропуском передбаченого ст. 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

При цьому, суд першої інстанції також зауважив, що в даному випадку, судом не встановлено переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду матеріали позову не містять.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно із частинами другою-третьою статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд має можливість самостійно, на свій розсуд, застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Між тим, суд першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі не надав оцінку поважності причинам пропуску строку звернення до адміністративного суду, наявності або відсутності у позивача об'єктивної можливості дізнатися про порушення його права.

Натомість суд обмежився посиланням про відсутність доказів на підтвердження поважності причин пропуску звернення до суду, чим порушив ч. 5 ст. 11 КАС України, - суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Вказану норму слід розуміти так, що активна роль суду в адміністративному судочинстві зумовлена врівноваженням процесуального становища сторін.

Відповідно до статті 159 вказаного Кодексу судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Отже, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Вказана правова позиція також висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2016 року справа № 750/2270/16-а (К/800/11520/16), від 11 лютого 2016 року справа № 490/14489/14-а (К/800/53529/15), від 07 квітня 2016 року справа №750/822/14 (К/800/11356/15).

Крім того суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Підрядний умовний сполучник "якщо" вказує на те, що відсутність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду за заявою про поновлення такого строку є необхідною умовою для того, щоб залишити позовну заяву без розгляду. Тобто для залишення адміністративного позову, поданого після закінчення встановленого строку, без розгляду необхідна двоєдина підстава: наявність заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду і відсутність підстав (поважних причин) для поновлення такого строку.

Таким чином, граматичне тлумачення статті 100 КАС України дає можливість зробити висновок, що залишити позовну заяву без розгляду у разі пропущення строку звернення з адміністративним позовом можна лише за результатами відмови у задоволенні заяви про поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 107 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі. Отже, з урахуванням вимог статті 100 КАС України за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку немає підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

Якщо, на думку суду, подаючи позовну заяву, особа пропустила строк звернення до адміністративного суду і не подала заяви про його поновлення, то положення КАС України дають можливість суду діяти в один із таких способів:

1) залишити позовну заяву без руху на підставі частини першої статті 108 і пункту 5 частини першої статті 106 КАСУ (відсутня заява про поновлення строку, яка є необхідною у такому випадку) і запропонувати особі подати заяву про поновлення строку;

2) якщо провадження у справі відкрито, включити під час розгляду справи питання про пропущення строку до предмета доказування як таке, що має значення для правильного вирішення справи, і в разі встановлення того, що строк звернення до суду пропущено та заява позивача про поновлення строку не надійшла, - залишити позовну заяву без розгляду у зв'язку з відсутністю у позивача процесуального права вимоги за пропуском строку звернення до суду.

Варто вказати, що, за пунктом 5 частини першої статті 106 КАС України, однією з вимог до оформлення позовної заяви передбачено в разі необхідності подання також заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Також, у Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини", зазначено, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже відповідно до вказаного Рішення Європейського Суду строк звернення до суду є правилом встановлення обмежень до суду, та забороною доступності до суду. Тобто у разі залишення без розгляду позовної заяви без проведення судового засідання фактично суд позбавляє особу на судовий захист. Крім того, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, тобто навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

До того ж, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи.

Крім того, позивачем до суду апеляційної інстанції надано медичні документи, які підтверджують стан позивача та його лікування у медичних закладах, що підтверджує його неможливість вчасно звернутись до суду.

Проте судом першої інстанції таких обставин встановлено не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду - підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а саме: встановленню наявності підстав поновленню строку звернення до суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Могилів-Подільського районного відділу (сектору) ДМС України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 жовтня 2016 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.