Справа № 754/10255/16-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - Відповідач, Лівобережне об'єднане УПФУ в місті Києві) у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку його трудового (страхового) стажу в районах Крайньої Півночі за періоди з 23.10.1974 року по 15.08.1977 року та з 21.06.1979 року по 11.10.1991 року в одинарному розмірі;

- зобов'язати відповідача здійснити з 23.06.2016 перерахунок пенсії з розрахунку трудового (страхового) стажу роботи в районах Крайньої Півночі за періоди з 23.10.1974 року по 15.08.1977 року та з 21.06.1979 року по 11.10.1991 року як один рік служби за один рік і шість місяців та здійснити виплату недоплачених сум пенсії з урахуванням проведених виплат.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, до 12.05.2016 ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Починаючи з 12.05.2016 Лівобережним об'єднаним УПФУ в місті Києві було призначено ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

23.06.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування пільгового стажу у кратності за періоди його служби в Збройних Силах на островах Північного Льодовитого океану та у віддаленій місцевості в м. Мончегорск, Мурманської області відповідно до довідки МОУ КМВК №ВС3/1367 від 14.06.2016 року (далі по тексту - довідка).

Листом від 05.07.2016 року відповідач повідомив позивача, що для перерахунку пенсії останнього немає законних підстав.

Вважаючи протиправними дії Лівобережного об'єднаного УПФУ в місті Києві щодо відмови в перерахунку пенсії, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що пільгове обчислення стажу застосовується за періоди роботи, а відповідно до довідки позивач проходив військову службу в Збройних силах, а тому для перерахунку пенсії в пільговому періоді підстав немає.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач проходив військову службу у віддаленій місцевості на островах Північного Льодовитого океану з 23.10.1974 по 15.08.1977 та в м. Мончегорськ Мурманської області з 21.06.1979 по 11.10.1991.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Пунктом «в» ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Частиною 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Частиною 1 ст. 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590, указами Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі»; від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»; від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28.

Крім того, п.6 постанови Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 передбачалось, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року № 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до ст. 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.

При цьому згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни.

У зв'язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що як законодавство колишнього СРСР до 01 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Зазначена правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 09.12.2014 року (справа № 21-406а14) та від 23.06.2015 року (справа № 21-1000а15), які відповідно до п.2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України має враховуватись судами при застосуванні таких норм.

Відповідно до додатку №1 до постанови Ради Міністрів СРСР від 15.12.1990 №1290 служба на островах Північного Льодовитого океану за період з 23.10.1974 по 15.08.1977 зараховується до вислуги років на пільгових підставах один місяць служби - за два.

Згідно із постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1029 Мурманська область відноситься до районів Крайньої Півночі, а тому стаж служби позивача у цій місцевості зараховується за період з 21.06.1979 по 11.10.1991 за один рік служби - півтора роки.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки вищезазначені законодавчі акти були чинними на час проходження ОСОБА_2 військової служби, вимоги останнього про зарахування вислуги років на військовій службі у кратному розмірі до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію, підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 (К/800/33188/15) та в постанові Вищого адміністративного суду України від 01.06.2016 (К/800/8586/15).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо розрахунку трудового (страхового) стажу ОСОБА_2 в районах Крайньої Півночі за періоди з 23.10.1974 року по 15.08.1977 року та з 21.06.1979 року по 11.10.1991 року в одинарному розмірі.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням пільгового (кратного) обчислення періоду проходження військової служби у віддаленій місцевості на островах Північного Льодовитого океану за періоди з 23.10.1974 року по 15.08.1977 року у кратному пільговому обчисленні - як один місяць служби за два місяці та періоду проходження військової служби у віддаленій місцевості в місті Мончегорськ Мурманської області (райони Крайньої Півночі) з 21.06.1979 року по 11.10.1991 року у кратному пільговому обчисленні - як один рік служби за півтора роки, починаючи з 23 червня 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.