Справа № 822/1262/16
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1262/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року 15:55м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівБожук Д.А. Касапа В.М. Майстер П.М.
при секретарі за участі:Гненній Ю.І. представника позивача - ОСОБА_5, представника відповідача - Гринишина І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_7 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області , Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_7) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі по тексту - ГУ НП в Хмельницькій області, відповідач 1), Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту - МВС України, відповідач 2) з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Хмельницькій області щодо неподання до МВС України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтвердними документами, які додані до заяви;

- зобов'язати ГУ НП в Хмельницькій області надіслати до МВС України висновок щодо виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;

- зобов'язати МВС України розглянути в визначений Законом термін подані ГУ НП в Хмельницькій області документи стосовно одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ОСОБА_7 ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.19902 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 та здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом №12 о/с від 11.02.2016 він був звільнений зі служби в поліції. Після звільнення пройшов обстеження у Хмельницькій обласній медико-соціальній експертній комісії (далі по тексту - Хмельницька обласна МСЕК). За результатами обстеження йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України (довідка від 20.04.2016). Як наслідок, позивач згідно ст.23 Закону України "Про міліцію" а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, звернувся з рапортом про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності до ГУ НП в Хмельницькій області. Проте отримав відмову у виплаті. Зазначає, що розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію". При цьому, ст.23 Закону України "Про міліцію" передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я яке мало місце в період її проходження, що і було зазначено в довідці Хмельницької обласної МСЕК. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 відноситься до категорії осіб яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію".

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача 1 у судовому засідання та в наданих письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначав, що позивач звільнений 11.02.2016 зі служби в поліції. При цьому, йому 20.04.2016 Хмельницькою обласною МСЕК встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 26.05.2016 позивач звернувся з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги в разі інвалідності та не вказав бажання отримати одноразову грошову допомогу в разі інвалідності, як поліцейському. Крім того, ГУ НП в Хмельницькій області не є правонаступником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу позивач як працівник міліції, а тому не є уповноваженим органом для направлення до МВС України висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з'явився та повноваженого представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

25.07.2016 до суду надійшли письмові заперечення МВС України. У задоволенні позовних вимог відповідач 2 просив відмовити в повному обсязі. Вказав, що МВС України не має повноважень щодо прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги позивачеві, оскільки він проходив службу та був звільнений з органів Нкаціональної поліції, яка в свою чергу є самостійним органом центральної виконавчої влади.

Враховуючи думку представників позивача та відповідача 1, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача 2, оскільки його явка не визнавалася судом обов'язковою.

Заслухавши представників позивача та відповідача 1, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з огляду на наступне.

Суд встановив, що згідно наказу від 11.02.2016 №12 о/с ОСОБА_7, поліцейський роти дорожньо-патрульної служби ГУНП з 11.02.2016 звільнений зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням).

Після звільнення пройшов обстеження у Хмельницькій обласній МСЕК. За результатами обстеження отримав довідку серії АВ №0720821 від 20.04.2016, в якій зазначено, що ОСОБА_7 встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, серії АГ №0017441 від 20.04.2016, ступінь втрати професійної працездатності у позивача у відсотках становить 40%.

Згідно постанови ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" з установлення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у колишніх працівників органів внутрішніх справ та НП із числа осіб рядового й начальницького складу, захворювання у ОСОБА_7 пов'язане з проходженням служби в ОВС.

26.05.2016 позивач звернувся до ГУ НП в Хмельницькій області з заявою (рапортом), в якому просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з частковою втратою працездатності у ступені 40 % та встановлення інвалідності ІІІ групи в період проходження служби в роті ДПС ГУ НП в Хмельницькій області.

До заяви (рапорту) додано:

- довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках;

- довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії;

- постанову ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області";

- копію паспорта ОСОБА_7;

- картку фізичної особи платника податків;

- картку реквізитів для проведення операцій.

Листом від 08.06.2016 №29/г-40 ГУ НП в Хмельницькій області повідомило позивача, що згідно п.4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок зазначених причин.

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд встановив та враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII).

Пунктом 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII (із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015 №900-VIII) встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, ст.23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначають Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі по тексту - Порядок №850).

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Отже, суд відхиляє як необґрунтоване твердження відповідача 1 щодо того, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, оскільки був звільненим з поліції.

При цьому, згідно п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Оскільки, ОСОБА_7 звільнений зі служби 11.02.2016, а інвалідність встановлена 20.04.2016, тобто не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Пунктом 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно п.8 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

На підставі аналізу зазначених норм Порядку №850, суд прийшов до висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги є виключною компетенцією МВС України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС України) розпорядниками нижчої ланки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача 1 із заявою з усіма необхідними документами, передбаченими Порядком №850.

Проте, листом від 08.06.2016 №29/г-40 ГУ НП в Хмельницькій області повідомило про фактичну відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність визначена позивачу не внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції.

Отже, розгляд заяви позивача відбувся з порушенням Порядку №850, оскільки відповідачем 1 не надано, а судом не встановлено доказів звернення ні з документами, ні з висновком до відповідача 2 щодо виплати грошової допомоги позивачу, і, відповідно, будь-яке рішення з даного питання МВС України не приймалося.

Суд звертає увагу, що відповідно до Закону №580-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №641 "Про утворення Національної поліції України" та Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

З положень вказаних нормативно-правових актів не вбачається, що органи Національної поліції є правонаступниками органів внутрішніх справ.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма.

Як зазначалось вище, позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України.

Таким чином, відповідач 1 діяв не у спосіб та не в порядку, що визначені чинним законодавством, відтак його дії є протиправними, а позовні вимоги є правомірними та їх належить задовольнити в частині:

- визнання протиправною бездіяльність ГУ НП в Хмельницькій області щодо неподання до МВС України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтвердними документами, які додані до заяви;

- зобов'язання ГУ НП в Хмельницькій області надіслати до МВС України висновок щодо виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку №850.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання МВС України розглянути в визначений Законом термін подані ГУ НП в Хмельницькій області документи стосовно одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ОСОБА_7 ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку №850, суд вважає за необхідне у її задоволенні відмовити, виходячи з наступного.

Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином МВС у місячний строк, лише після надходження висновку та документів щодо виплати грошової допомоги від керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, приймає рішення про призначення грошової допомоги або відмову у призначенні грошової допомоги.

В даному випадку, ГУ НП в Хмельницькій області висновок та додані до нього документи до МВС не направлялися, а тому у останнього ще не виникло зобов'язання розглянути в визначений Законом термін подані відповідачем 1 документи шодо одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ОСОБА_7 ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку №850.

Дана позовна вимога є передчасною, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Суд вважає, що позовна вимога щодо зобов'язання МВС України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги не належить до задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи зазначене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 у справі №21-11а14, постанові Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 у справі №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у в 15-денний строк з дня реєстрації заяви документи щодо виплати ОСОБА_7 грошової допомоги.

3. Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати ОСОБА_7 грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

4. У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20 жовтня 2016 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/Д.А. Божук В.М. Касап П.М. Майстер
"Згідно з оригіналом" Суддя Д.А. Божук