Справа № 2а/0270/4017/11
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 р. Справа № 2а/0270/4017/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Ярошенка Максима Валерійовича

представників сторін:

позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙЄН"

до: Вінницької митниці

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАЙЄН" (далі - ТОВ "ЛАЙЄН") до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за результатами невиїзної документальної перевірки по дотриманню положень законодавства України з питань митної справи ТОВ «ЛАЙЄН» інспекторами Вінницької митниці було виявлено порушення Товариством положень Додатку В.3 до Конвенції про тимчасове ввезення (дата підписання 26 червня 1990 року).

На підставі виявленого порушення митним органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №30 від 19 серпня 2011 року, яким Товариству визначено суму податкового зобовязання в розмірі 20457,13 гривень, в тому числі за основним платежем 20456,13 гривень, за штрафними санкціями 1,00 гривня.

Позивач не погоджується з висновками Вінницької митниці, викладеними у акті перевірки, а відповідно, і з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним та просить скасувати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала з приводу заявлених вимог та просила врахувати письмові заперечення (а.с.27-31) та письмові пояснення (а.с.121-123).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Вінницькою митницею проведено невиїзну документальну перевірку по дотриманню положень законодавства України з питань митної справи ТОВ «ЛАЙЄН» під час здійснення митного оформлення товару «мішки паперові» за період з 20 липня 2008 року по 20 січня 2011 року.

За результатами перевірки складено акт №0011/11/401000000/НОМЕР_1 від 04 серпня 2011 року (а.с.9-10). У вказаному акті зафіксовано порушення Товариством вимог Додатку В.3 Конвенції про тимчасове ввезення, що полягало у неправомірності використання останнім умовного повного звільнення від оподаткування при розміщенні у режимі ІМ31 товару «мішки паперові», адже в коментарях Всесвітньої митної організації до Конвенції надавалось розяснення, згідно якого положення Додатка В.3 не застосовуються до упаковки, яка не придатна для повторного використання. Тому, інспектори, що здійснювали перевірку, дійшли наступних висновків: «враховуючи сферу застосування в побуті деревного вугілля (упакованого в паперові мішки), є всі підстави вважати, що в подальшому після використання паперова упаковка не є придатною для повторного використання». З огляду на це, Товариство неправомірно використало умовне повне звільнення від оподаткування такого товару, як «мішки паперові», що призвело до несплати податків в розмірі 20456,13 гривень.

На підставі зазначеного акту перевірки визначено суму податкового зобовязання в розмірі 20457,13 гривень, в тому числі за основним платежем 20456,13 гривень, за штрафними санкціями 1,00 гривня, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням №30 від 19 серпня 2011 року (а.с.13).

Даючи правову оцінку вказаному податковому повідомленню-рішенню, суд зважає на таке.

20 грудня 2010 року між ТОВ «ЛАЙЄН» (Продавець), з однієї сторони, та Фірмою «Green Holdings s.a.» (Покупець), з іншої, укладено контракт №20122010 (а.с.39-42). Предмет даного контракту полягав у тому, що Продавець зобовязувався поставити, а Покупець зобовязувався прийняти та оплатити деревне вугілля на умовах, що визначені цим контрактом.

З метою виконання умов даного контракту ТОВ «ЛАЙЄН» звернулося до Вінницької митниці із заявою про надання дозволу на переміщення паперових мішків в кількості 104000 штук через митний кордон України в митному режимі тимчасового ввезення (а.с.15).

У стрічці «Рішення митного органу» вказаного дозволу зазначено «Тимчасове ввезення дозволено», при цьому строк дії дозволу визначено «до 31.12.2011 року за умови ідентифікації».

З огляду на вказані обставини митний орган дозволив ввезення зазначеного у заяві товару в режимі тимчасового ввезення.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача на помилковість надання уповноваженою особою митного органу такого дозволу Товариству, адже частиною 2 статті 207 Митного кодексу України передбачено, що митні органи не допускають товари до переміщення в режимі тимчасового ввезення (вивезення), якщо немає можливості встановити надійність їх ідентифікації, а також у разі відсутності гарантій їх повернення. Саме тому у стрічці «Строк дії дозволу/Особливі умови дозволу/Причини відмови» зазначено термін до 31 грудня 2011 року, однак при умові можливості ідентифікації товару під час його вивезення.

З приводу таких посилань представника відповідача суд окремо звертає увагу на положення Порядку прийняття рішення про допущення товарів до переміщення через митний кордон України в режимі тимчасового ввезення (вивезення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1855, у абзаці 2 пункту 4 якого визначено, що у разі прийняття рішення про відмову у допущенні товарів до переміщення керівник митного органу або уповноважена ним посадова особа накладає на обох примірниках заяви резолюцію такого змісту: "Тимчасове ввезення заборонено" або "Тимчасове вивезення заборонено" із зазначенням причин відмови.

При цьому, суд враховує те, що особливістю митного режиму тимчасового ввезення (вивезення) є умовне звільнення такого субєкта господарювання від оподаткування у разі надання митним органом відповідного дозволу, що випливає із глави 34 розділу 1 Митного кодексу України.

Суд встановив, що митним органом за результатами проведеної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 20456,13 гривень (за основним платежем). При цьому, митний орган здійснював розрахунок, виходячи із загальної кількості паперових мішків (104000 одиниць), що були ввезені на підставі отриманого дозволу.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що розрахунок податкового зобовязання здійснювався, виходячи із 104000 паперових мішків та пояснив такі дії митного органу тим, що дозвіл на їх ввезення митницею надано помилково, а тому зобовязання нараховано на всю партію товару.

Однак, такі пояснення представника відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки, як зазначалося вище, дозвіл митного органу дійсний, не скасований в установленому порядку, а тому підстави вважати його таким, що виданий помилково відсутні.

Більше того, представник позивача пояснив, що станом на 23 вересня 2011 року у нього залишилися невикористаними паперові мішки в кількості 79250 одиниць, що підтверджено довідкою ТОВ «ЛАЙЄН» (а.с.100).

При цьому, суд встановив, що паперові мішки в кількості 79250 штук перебувають у незмінному стані на складі ТОВ «ЛАЙЄН».

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо безпідставності проведення розрахунку податкового зобовязання Вінницькою митницею, виходячи із загальної кількості паперових мішків, що були поставлені на територію України згідно умов контракту між ТОВ «ЛАЙЄН» та Фірмою «Green Holdings s.a.», не беручи при цьому до уваги того, що більша частина таких мішків на момент перевірки залишилася в незмінному стані.

Також, під час встановлення обставин у справі суд виходив із того, що положеннями частини 1 статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час, згідно із частиною 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення. З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Окрім того, з урахуванням положень частини 1 статті 94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню 3,40 гривень судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову до суду згідно квитанції №ПН31418 від 29 серпня 2011 року.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької митниці від 19 серпня 2011 року №30.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙЄН" 3,40 гривень судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович