Справа № 369/13711/15-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Києво - Святошинського районного судлу Київської області від 26 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до Києво - Святошинського районного судлу Київської області з позовом до із позовом до Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_4, про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради, в якому з посиланням на вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 12, п. «в» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 4 ст. 83, ч. 5 ст. 116, ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, ст. ст. 2, 6, 17, 18, 19, 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України просив визнати незаконним і скасувати рішення Шпитьківської сільської ради VI сесії 6 скликання від 25 жовтня 2011 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0817 га в АДРЕСА_1, та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття провадження у даній справі, посилаючись на те, що спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією із сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб»єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

А тому представник третьої особи ОСОБА_4 вважала, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства України, і тому на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України просила закрити провадження у адміністративній справі № 369/13711/15-а за позовом ОСОБА_2 до Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради.

Ухвалою Києво - Святошинського районного судлу Київської області від 26 вересня 2016 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради.

Роз'яснено позивачу ОСОБА_2, що розгляд таких справ віднесений до юрисдикції загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції та направити для продовження розгляду.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу судді першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з тог, що адміністративна справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа ОСОБА_4, про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради, в якому з посиланням на вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 12, п. «в» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 4 ст. 83, ч. 5 ст. 116, ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, ст. ст. 2, 6, 17, 18, 19, 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України просив визнати незаконним і скасувати рішення Шпитьківської сільської ради VI сесії 6 скликання від 25 жовтня 2011 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0817 га в АДРЕСА_1, та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4.

Оскаржуваним рішенням Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області VI сесії сільської ради 6-го скликання від 25 жовтня 2011 року «Про затвердження технічної документації щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ОСОБА_4» вирішено:

1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0817 га в с. Шпитьки по вул. Нова площею 0,0803га ОСОБА_4;

2. Доручено землевпорядній організації винести проект в натуру і виготовити державні акти на право приватної власності на землю ОСОБА_4;

3. Землевпоряднику сільської ради внести зміни в земельно-облікові документи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа або інший суб»єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до роз'ясень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даних у п. п. 6, 7 постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно зпостановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/20120 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об»єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим, чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами-землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно вимог ч. ч. 1, 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином уд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що підстави заявленого позову випливають із спірних правовідносин, що мають цивільно-правовий характер, і дані правовідносини не є публічно-правовими, що у свою чергу виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства, і тому дійшов висновку, що клопотання представника третьої особи ОСОБА_4 про закриття провадження у даній справі підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 2 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, якщо провадження за заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково порушено, суд закриває провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України і роз'яснює позивачу в порядку якого судочинства підлягає розгляду поданий ним позов.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 102, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а ухвалу Києво - Святошинського районного судлу Київської області від 26 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 20 жовтня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Троян Н.М.