Справа № 815/5044/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5044/16
У Х В А Л А

20 жовтня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

суддів: Потоцької Н.В., Вовченко О.А.

за участю секретаря: Драчук О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі:

Міністр оборони України:

Міністерство оборони України: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача про відвід судді Вовченко О.А. по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого наказом Міністра оборони України № 428 від 13.05.2016 р. (п. 3), стягнення грошових коштів на відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого наказом Міністра оборони України № 428 від 13.05.2016 р. (п. 3), стягнення грошових коштів на відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В судовому засіданні 20.10.2016 р. позивач звернувся до суду з заявою про відвід судді Вовченко О.А.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що суддя Вовченко O.A. не може брати участі в розгляді цієї справи та підлягає відводу, оскільки є обставини, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості даного судді. Так, позивач звертає увагу, що 04.12.2009 р. Одеським окружним адміністративним судом у складі колегії суддів Іванова Е.А., Вовченко O.A., Левчук Е.А. (адміністративна справа № 2а-2475/08/1570) постановлено ухвалу про залишення без розгляду його позовної заяви від 18.02.2006 р. На думку позивача, ухвала у вищезазначеній справі постановлена незаконним складом суду, колегією суддів було порушено процесуальне законодавство. Відтак, позивач вважає, що є підстави для сумніву у всесторонньому та обєктивному розгляді суддею Вовченко О.A. адміністративної справи № 815/5044/16, в її здатності здійснювати правосуддя, не порушуючи конституційне право позивача на судовий захист в порядку, передбаченому діючим законодавством України, в її безсторонності та обєктивності при ухваленні судових рішень у цій справі.

Представник відповідачів проти задоволення клопотання заперечував.

Дослідивши вимоги заяви про відвід, вислухавши заявника (позивача) та з'ясувавши думку представника відповідачів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Судом встановлено, що у 2006р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, Міністра оборони України - ОСОБА_3, Міністра оборони України - ОСОБА_4, Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Командувача Військово-Морських Сил України - ОСОБА_5, військової прокуратури Південного гарнізону України, Президента України, Начальника Генерального штабу Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2009 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2011 р., позовну заяву залишено без розгляду з підстав залишення позивачем без поважних причин судового засідання.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.02.2016 р. К/9991/5335/12 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2009 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2011 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України ОСОБА_3, Міністра оборони України ОСОБА_4, Військової прокуратури Одеського гарнізону, Військової прокуратури Південного регіону України, Генеральної прокуратури України, Президента України, Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Командуючого Військово-морськими Силами Збройних Сил України, начальника Генерального штабу Збройних Сил України, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_6, про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії залишено без змін.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідно ч.ч. 1-3 ст.30 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Статтями 27, 28 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді. Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді при розгляді цієї адміністративної справи.

Відповідно до ст. 30 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований з обґрунтуванням підстав для відводу.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі П'єрсак проти Бельгії ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді при розгляді цієї адміністративної справи.

Суд критично ставиться до наведених позивачем підстав відводу судді (порушення присяги судді при здійсненні правосуддя, порушення норм процесуального права під час розгляду справи № 2а-2475/08/1570, постановлення рішення завідомо незаконним складом суддів у вказаній справі, процесуальна бездіяльність судді тощо), оскільки вказані питання підлягають розгляду в іншому порядку, передбаченому процесуальними кодексами та законами України, а тому колегія суддів не має законних підстав для надання оцінки вказаним доводам позивача.

Наведені позивачем в заяві обставини ніяким чином не вказують на упередженість судді у даній справі. Більш того, здійснення, відповідно до закону, процесуальної діяльності суддею в ході розгляду будь-якої справи, не може бути підставою для відводу цього судді з передбачених статтями 27, 28 КАС України мотивів, оскільки не свідчить про наявність ознак необ'єктивності чи упередженості.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні заяви позивача про відвід судді судді Вовченко О.А.

Керуючись ст. 27, 28, 30, 31, 160, 165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви позивача про відвід судді Вовченко О.А. по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого наказом Міністра оборони України № 428 від 13.05.2016 р. (п. 3), стягнення грошових коштів на відщкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено та підписано 20.10.2016 р.

Головуючий суддя Самойлюк Г.П.

Суддя Потоцької Н.В.

Суддя Вовченко О.А.