Справа № 754/10725/16-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/546/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2а-830/11, виданого Деснянським районним судом м. Києва щодо зобов"язання Управління пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва вчинити певні дії. 25.03.2016 року позивач звернувся до державного виконавця із заявою про вжиття заходів щодо виконання судового рішення, але йому була надана відповідь про те, що постановою державного виконавця від 12.03.2013 року виконавче провадження закінчено, у зв"язку з виконанням. Але позивач вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки судове рішення на даний час не виконано, у зв"язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати незаконною постанову ВП № 31490870 від 12.03.2013 року про закінчення виконавчого провадження, а також зобов"язати Відділ відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2а-830/11 від 27.02.2012 року. Також позивач подав заяву про поновлення строку для звернення до суду з даним позовом, зважаючи на те, що дізнався він про існування оскаржуваної постанови лише у квітні 2016 року.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 і зобов"язано Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити певні дії.

На виконання судового рішення позивачу був виданий виконавчий лист від 27.02.2012 року, який був пред"явлений ним до виконання.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві від 12.03.2013 року виконавче провадження було закінчено у зв"язку з фактичним виконанням.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 вказує про те, що дії державного виконавця є неправомірними, оскільки під час виконання судового рішення ним не було виконано судове рішення, а виконавче провадження закінчено безпідставно, про наявність вказаної постанови позивач дізнався лише у квітні 2016 року.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 5 Закону державний виконавець зобов"язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом.

Частиною 1 статті 11 Закону передбачено, що державний виконавець зобов"язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 75 Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов"язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п"яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов"язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Крім того, згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов"язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Як вбачається з письмових матеріалів справи,державним виконавцем було вказано у постанові про те, що Управлінням пенсійного фонду рішення суду виконано фактично і повно в межах його повноважень.

Але згідно виконавчого документу Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва зобов"язано здійснити перерахунок та виплатити скаржнику щомісячну основну та додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 75 % мінімальної пенсії за віком, та державної пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 01.07.2010 року.

Порушуючи норми Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець на підставі листа Управління ПФ України від 07.03.2013 року про здійснення перерахунку пенсії виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, при цьому не перевірив, за який період проведено перерахунок, а також розмір проведеного перерахунку. Здійснення перерахунку розміру пенсії без її фактичної виплати не може вважатися виконанням судового рішення. А жодних платіжних документів на підтвердження проведеної виплати Управління ПФ надано не було.

Відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, з наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є передчасною, винесеною без вчинення обов"язкових дій і всупереч існуючим нормам Закону України "Про виконавче провадження", а тому є незаконною.

При розгляді справи відповідачем не було надано жодних належних доказів того, що дії державного виконавця при виконанні судового рішення та прийнятті рішення про повернення виконавчого документу відповідали вимогам діючого законодавства.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158, 159, 160-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження ", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання дій неправомірними - задовольнити.

Визнати незаконною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 12.03.2013 року про закінчення виконавчого провадження у Виконавчому провадженні № 31490870.

Зобов"язати Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2а-830/11 від 27.02.2012 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: