Справа № 337/3645/16-а
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Чалої Т.П.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Константінова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 06.07.2003р. йому була призначена пенсія за віком із зниженням пенсійного віку, на пільгових умовах у відповідності до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після цього він продовжував працювати до 2013р. З 07.07.2012р. він набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки досяг 60 років. 29.08.2016р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак своїм листом від 09.09.2016р. УПФУ відмовило йому в призначенні пенсії за віком на загальних підставах, посилаючись на те, що він вже отримує таку пенсію. Вважає таку відмову протиправною, оскільки пенсію за віком на пільгових умовах він отримує у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», пільгова пенсія за віком Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена. З приводу призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до останнього Закону він звернувся вперше, тому така пенсія йому повинна бути призначена в розмірі, розрахованому відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року зверненню з заявою про призначення пенсії за віком.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2013-2015р., зобов'язати відповідача призначити йому таку пенсію з 29.08.2016р. з урахуванням фактично отриманих сум, стягнути на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20грн. та витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю, подав письмові заперечення і суду пояснив, що 06.07.2003р. позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який є основним Законом, що регулює правові відносини з приводу пенсійного забезпечення. Саме вказаним Законом визначаються види пенсійних виплат - пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за віком є основним видом пенсії. При цьому, раніше діюче законодавство України передбачало деякі пільги щодо умов виходу на пенсію за віком. Зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розмір пенсії визначається відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. Таким чином, позивач скористався своїм правом на вихід на пенсію за віком на пільгових умовах ще в 2003р. Така пенсія йому була призначена. У зв'язку із набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2004р. пенсія позивачу була перерахована відповідно до нових правил і виплачується у розмірі, який визначено саме вказаним Законом. Такий перерахунок проводився УПФУ автоматично, без подання пенсіонером окремої заяви. Доводи позивача, що він не звертався із заявою про призначення пенсії за віком за новим Законом, є абсурдними, оскільки пенсія за віком йому була вже призначена за раніше діючим Законом. В даному випадку не можна вважати це переходом на інший вид пенсії, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах не є окремими видом пенсії. Посилання позивача стосуються судової практики щодо призначення пенсії за віком особам, які раніше отримували пенсію за вислугу років. Обставини даної справи є іншими, не тотожними з тими, на які посилаються вищі суди. Крім того, після 2003р. позивач продовжував працювати і неодноразово звертався до УПФУ з заявами про проведення перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням страхового стажу та заробітної плати. Такі перерахунки робились у відповідності до ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вважає дії УПФУ щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за його заявою від 29.08.2016р. законними. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримує пенсії за віком, призначену йому на пільгових умовах згідно п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.07.2003 року довічно, що не заперечується сторонами у справі та підтверджується пенсійним посвідченням позивача, матеріалами його особової пенсійної справи, наданої представником відповідача, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні, а копії деяких документів з неї долучені до адміністративної справи.

29.08.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 вказаного Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 09.09.2016р. за № 175/Р-9 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії відповідно до його заяви від 29.08.2016р.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач 26.09.2016р. звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р. (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст.5 цього Закону він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком;

Відповідно до ст.8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, в т.ч., особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії за віком визначені ст.26 Закону № 1058-IV. Так, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст.43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.2 Закону № 1058-IV, для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Так, згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991р. (далі - Закону № 1788-XII), за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до п. «а» ст.13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у

чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що відповідач, відмовивши позивачу в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 вказаного Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (заява подана 29.08.2016р.), діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені вказаним Законом, що відповідає вимогам ст.19 Конституції України, тому такі його дії є законними та обґрунтованими.

Суд виходить з того, що правове регулювання відносин пенсійного забезпечення здійснюється в Україні на підставі Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються форми та види пенсійного забезпечення. Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV) та іншими законами України.

Закон № 1058-IV набрав чинності з 01.01.2004р. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Закон № 1788-XII) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років (п.16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV).

Зі змісту Закону № 1788-XII та Закону № 1058-IV вбачається, що пенсія за віком була і є основним видом трудових пенсій. Пільгова пенсія - це спеціальна пенсія за віком для конкретно визначеного кола осіб за наявності конкретно визначених умов набуття права на її призначення.

Закон № 1058-IV не передбачає інших умов та порядку призначення пенсії за віком, в т.ч. і на пільгових умовах, оскільки п.2 Прикінцевих положень цього Закону закріплює право громадян на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список №1 та №2) в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення», до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту.

При цьому, слід врахувати, що пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону № 1058-IV, а Закон № 1788-XII визначає лише право особи на пільгову пенсію за умови досягнення певного віку, наявності відповідного пільгового та загального стажу роботи.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до п. «а» ст.13 Закону № 1788-XII, з 06.07.2003р. довічно.

Звертаючись до відповідача із заявою від 29.08.2016р., позивач просив призначити йому пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст.26, 40 Закону № 1058-IV. Однак вказані норми, як вже вказувалось, не передбачають інших підстав та порядку призначення пенсії за віком. Право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як Законом № 1788-XII, так і передбачається п.2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV. Тому суд визнає безпідставними твердження позивача про те, що призначена йому з 06.07.2003р. пенсія за віком на пільгових умовах не вважається пенсією за віком у розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), належить право вибору одного із цих видів пенсії. Пенсія із зменшенням пенсійного віку та встановленням пільгового стажу роботи, як це визначено п. «а» ст.13 Закону № 1788-XII, є пенсією за віком. В даному випадку позивач фактично просить призначити йому той самий вид пенсії - за віком. Однак така вимога не може бути задоволена через відсутність законодавчо визначених підстав для призначення пенсії за віком вдруге.

У суду немає підстав вважати, що в даному випадку має місце перехід з одного виду пенсії на інший відповідно до ст.10,45 Закону №1058-IV, оскільки позивач отримує саме пенсію за віком, а не інший вид пенсії - по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника, за вислугою років, що передбачені Законом №1058-IV та Законом №1788-XII.

Доводи позивача та його представника, що з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону № 1058-IV в серпні 2016р. позивач звернувся вперше і до цього часу пенсія йому виплачувалась відповідно до Закону № 1788-XII, суд вважає безпідставними, оскільки, як вже вказувалось з 01.01.2004р. призначення та визначення розміру пенсії за віком відбувається виключно на підставі Закону № 1058-IV, а Закон № 1788-XII лише визначає умови набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, суд виходить з того, що ст.43 Закону № 1058-IV чітко визначає порядок проведення перерахунку пенсій (пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника, за вислугу років), призначених до набрання чинності цим Законом. Так, такий перерахунок здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

В той же час суд враховує, що нормами Закону № 1058-IV не передбачена необхідність подання пенсіонером заяви про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії відповідно до ст.43 цього Закону. Такий перерахунок пов'язаний фактично із змінами в діючому законодавстві і здійснюється органами Пенсійного фонду України самостійно на підставі документів, які знаходяться в пенсійній справі пенсіонера та додатково отриманих ПФУ документів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами особової пенсійної справи позивача, що у зв'язку з набранням чинності Закону № 1058-IV позивачу з 01.01.2004р. здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.43 цього Закону з урахуванням вимог ст.40 Закону. В подальшому у зв'язку із зміною порядку обчислення призначених пенсій відповідачем також самостійно здійснювались позивачу перерахунки розміру пенсії за віком на пільгових умовах.

Також судом встановлено і підтверджено матеріалами особової пенсійної справи позивача, що останній після призначення пенсії за віком на пільгових умовах в 2003р. продовжував працювати та сплачувати страхові внески (збір) на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. У зв'язку із збільшенням страхового стажу та зміною розміру заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, він неодноразово звертався з особистими заявами про перерахунок розміру раніше призначеної пенсії і такі перерахунки відповідачем здійснювались відповідно до ст.42 саме Закону № 1058-IV.

Таким чином, судом встановлено, що пенсія за віком на пільгових умовах виплачується позивачу з 01.01.2004р. у розмірі, який визначений відповідно до вимог Закону № 1058-IV.

При постановленні даного судового рішення суд не приймає до уваги посилання позивача та його представника на правовий висновок Верховного Суду України у справі № 21-612а14 від 31 березня 2015 р., оскільки Верховний Суд України розглянув вказану справу за зовсім іншими правовідносинами. Зокрема, у справі, яка була переглянута Верховним Судом України, предметом спору є переведення з одного виду пенсії, призначеної за Законом України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на інший - пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, а не призначення одного й того самого виду пенсії за віком.

Посилання у позові на ухвали Вищого адміністративного суду України у справах № К/800/2756/14 від 26.05.2015р., № К/800/15619/15 від 03.06.2015р. також є безпідставними, оскільки судові рішення цього суду не визначені такими, що є обов'язковими для застосування судами через те, що містять правові висновки. В силу вимог ст.244-1 КАС України обов'язковими для застосуваннями усіма судами є лише судові рішення Верховного Суду України. Крім того, ці ухвали не стосуються предмету спору в даній справі.

Також суд вважає необхідним вказати на необґрунтованість позиції представника позивача стосовно того, що виплата пенсії позивачу здійснювалась за рахунок підприємства, а не за рахунок коштів ПФУ, оскільки цей висновок суперечить положенням Закону № 1058-IV.

Зокрема, згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, …. починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Зі змісту даної норми вбачається, що виплата пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком №1) здійснювалась з коштів ПФУ, а підприємство, де працював пенсіонер, в подальшому мало відшкодовувати ПФУ фактичні витрати на виплати та доставку пенсії у відповідному відсотковому розмірі. В даному випадку невідшкодування таких витрат є спором між ПФУ та відповідним підприємством і не впливає на умови виплати, призначення, перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу за його заявою від 29.08.2016р. пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та законність дій відповідача щодо відмови в задоволенні такої заяви.

У зв'язку з цим суд вважає необхідним в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

На підставі ст.94 КАС України судові витрати (витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу), понесені позивачем у зв'язку з поданням та розглядом даної адміністративної справи, стягненню на його користь не підлягають.

Керуючись ст.19,46 Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», 2,8,9,11,94,159,160-163,183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 25.10.2016р.

Суддя Н.А.Мурашова

24.10.2016