Справа № 822/1873/16
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1873/16
У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

19 жовтня 2016 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі:позивача, представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом арбітражного керуючого (ліквідатора корпорації "Подільські мінерали") ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України , дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України , Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправними дій, подання,наказу та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2016 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, дисциплінарної комісії арбітражних керуючих при Міністерстві юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправними дій, подання,наказу та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання по справі на 19 жовтня 2016 року.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, в якому позивач просить суд зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 року №2643/5 в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №551 від 19 березня 2013 року, виданого ОСОБА_5.

В обґрунтування поданого клопотання про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову. Вказує, що наслідком виконання оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 року наказ №2643/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №551 від 19 березня 2013 року, виданого ОСОБА_5, є його усунення від обов'язків ліквідатора корпорації "Подільські мінерали" у справі господарського суду Хмельницької області 4/3/159-Б, розпорядника майна державного підприємства "Ганнопільський спиртовий завод" у справі №2/250-Б господарського суду Хмельницької області, що спричинить порушення прав кредиторів у зазначених справах. Звертає увагу на те, що дія спірного наказу Міністерства юстиції України 06 вересня 2016 року наказ №2643/5 унеможливлює здійснення ним діяльності арбітражного керуючого, даний наказ є підставою для відсторонення позивача від участі у справах про банкрутство і його заміни на іншого арбітражного керуючого відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", повернення позивача до вищезазначених обов'язків стане неможливим.

Позивач в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав.

Представники відповідачів заперечуючи щодо задоволення клопотання, зазначили, що наказ виданий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України та не порушують прав позивача, а забезпечення позову вказує на вирішення спору по суті позовних вимог, предметом яких є наказ Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 наказ №2643/5.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що наказом Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 наказ №2643/5 анульоване свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №551 від 19 березня 2013 року, видане ОСОБА_5. Позивач оскаржив рішення та дії відповідачів до суду.

Відповідно до ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

За змістом Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон), арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

В силу п.5 ч.1 ст.112 Закону, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора є підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відтак, наказ Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 наказ №2643/5 в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №551 від 19 березня 2013 року, виданого ОСОБА_5, набирає чинності з моменту прийняття. З вказаної дати позивач втрачає право на провадження діяльності арбітражного керуючого.

На час прийняття наказу Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 №2643/5 позивач є розпорядником майна Державного підприємства "Ганнопільський спиртовий завод" у справі №2/250-Б відповідно до ухвали господарського суду Хмельницької області від 16 жовтня 2013 року по справі №5/2/4/285-Б, ліквідатора корпорації "Подільські мінерали" у справі №4/3/159-Б відповідно до ухвали господарського суду Хмельницької області від 28 вересня 2016 року.

Згідно ч.2 ст.4 Закону, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

З урахуванням приписів Закону з моменту призначення арбітражним керуючим (розпорядником, ліквідатором) позивач є особою, яка уповноважена здійснювати представництво інтересів корпорації "Подільські мінерали", державного підприємства "Ганнопільський спиртовий завод".

Отже, наказ Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 наказ №2643/5 в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №551 від 19 березня 2013 року, виданого ОСОБА_5, унеможливлює здійснення позивачем господарської діяльності як арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та може суттєво вплинути на інтереси і права учасників у справах про банкрутство (кредиторів, боржників), в яких позивач призначений арбітражним керуючим (розпорядником майна, ліквідатором).

Припинення діяльності позивача як арбітражного керуючого унеможливлює здійснення будь-якої діяльності корпорації "Подільські мінерали" та державного підприємства "Ганнопільський спиртовий завод", що може призвести до незворотних наслідків, таких як: неможливість виконання обовязків керівника боржника; невжиття заходів для збереження майна боржника, невжиття заходів забезпечення вимог кредиторів; відсутність контролю за стягненнями грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію; неможливість вчинення заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу фінансового становища боржника, визначення оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів; неможливість вжиття заходів для захисту майна боржника; неможливість забезпечення задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку; неможливість пред'явлення вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; неможливість виплати вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута; невжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, тощо. У випадку проведення його заміни та при цьому, якщо рішення по справі буде прийнято на його користь (шляхом скасування спірного наказу) повернення до його повноважень по зазначених справах про банкрутство стає фактично неможливим.

Таким чином, у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 наказ №2643/5 в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №551 від 19 березня 2013 року, виданого ОСОБА_5 на провадження діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі і для відновлення цих прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат або якщо захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Крім того, суд зважає на гарантоване ст.42 Конституції України право на працю та можливість заробляти собі на життя працею арбітражного керуючого, та гарантований Конституцією України захист від незаконного звільнення (шляхом позбавлення права на діяльність арбітражного керуючого).

Суд також враховує, що відмова в забезпеченні позову може спричинити негативні наслідки для діяльності суб'єктів господарювання, які перебувають в процесі банкрутства, а також їх кредиторів.

Натомість, представниками відповідачів не надано суду доказів того, що застосування судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу завдасть шкоди відповідачам або іншим особам.

Крім того, суд встановив, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.08.2016 року по справі №822/1416/16 за позовом ОСОБА_5 до Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області визнано протиправними дії відповідача щодо неврахування наданих документів під час позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого (ліквідатора корпорації"Подільські мінерали") ОСОБА_5, висновки по якій стали підставою для прийняття оспорюваного наказу. Вказана постанова не набрала законної сили до перегляду її в суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи клопотання про зупинення дії оскаржуваного наказу, суд враховує, що його правомірність підлягає встановленню судом в процесі розгляду спору по суті.

За наявності обставин, що свідчать про існуючу очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд в порядку ст.117 КАС, суд застосовує заходи забезпечення позову.

Разом з тим, з метою захисту прав позивача на отримання доходу від здійснення діяльності арбітражного керуючого та з урахуванням прав і інтересів кредиторів у справах про банкрутство державного підприємства "Ганнопільський спиртовий завод" та корпорації "Подільські мінерали" протягом розгляду спору щодо правомірності оскаржуваного наказу, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову необхідно задовольнити.

Згідно ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року №ETS №005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_6 проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та право застосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора корпорації "Подільські мінерали") ОСОБА_5 про забезпечення позову необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.24, 117, 118, 160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора корпорації "Подільські мінерали") ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задовольнити.

Зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 06 вересня 2016 року №2643/5 в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №551 від 19 березня 2013 року, виданого ОСОБА_5, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №822/1873/16.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 24 жовтня 2016 року, 10:50

Головуючий суддя/підпис/ОСОБА_1
Судді/підпис/ ОСОБА_2 ОСОБА_3
/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1