Справа № 817/467/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2016 р.Р і в н е 817/467/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "Престиж - Стиль"

до Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство «Престиж-Стиль» з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС України у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 000081702 від 15.03.2016 та № 000071702 від 15.03.2016.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за результатами перевірки фіскальний орган прийняв податкові повідомлення-рішення, відповідно до яких визначене податкове зобовязання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн. та в розмірі 104 542,71 грн. Однак, позивач вважає дані податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки підприємство сплатило в повному розмірі податок на доходи фізичних осіб, однак у платіжних дорученнях допустило помилку: при заповненні поля «призначення платежу» зазначено інший код ЄДРПОУ платника. Однак, дана помилка не спричинила ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок та до відповідного бюджету, тому це не є підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобовязання у визначений Податковим кодексом строк, а відтак і застосування штрафних (фінансових) санкцій. В судовому засіданні представник позивача просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечує. Представник ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС України у Рівненській області в судовому засіданні пояснив суду, що помилка, допущена позивачем при заповненні платіжних доручень, спричинила сплату податку на доходи фізичних осіб за іншого платника податків, оскільки у графі «Призначення платежу» був вказаний інший код ЄДРПОУ платника, а не код ЄДРПОУ ПП «Престиж-Стиль». Тому, визначення податкового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб фіскальним органом за несплату податку в повному обсязі здійснено у відповідності до норм податкового законодавства. За таких обставин, представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 15.02.2016 по 26.02.2016 Державною податковою інспекцією у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємства «Престиж-Стиль» з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.02.2012 по 3.12.2015, за результати якої складено акт № 25/17-16-17-02/32230553 від 02.03.2016 (а.с.13-29).

На підставі акта перевірки відповідачем 15.03.2016 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 про визначення грошового зобовязання підприємства з податку на доходи фізичних осіб за штрафними санкціями в розмірі 510 грн. (а.с.9);

- № НОМЕР_2 про визначення грошового зобовязання підприємства з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 104542,71 грн., в тому числі за податковим зобовязанням в розмірі 54808,01 грн., за штрафними санкціями в розмірі 32992,94 грн., сума пені в розмірі 16741,76 грн. (а.с.11).

ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області зробила висновок про порушення ПП «Престиж-Стиль» вимог законодавства, які стали підставою для визначення податкових зобовязань по податку на доходи фізичних осіб, а саме:

пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст. 54, абз.2 п.57.1 ст. 57, п.168.1 ст. 168, п.171.1 ст. 171 та пп. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, відповідно до чого утриманий, але не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб станом на 31.12.2015 в сумі 54808,01 грн., неподання (неперерахування до бюджету) податковим агентом платіжних доручень належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу від 13.06.2014 на суму 15266,69 грн., 05.08.2014 на суму 1918,89 грн., 08.09.2014 на суму 2780,00 грн., 23.09.2014 на суму 268,42 грн., 10.10.2014 на суму 990,00 грн., 18.11.2014 на суму 1146,60 грн., 24.11.2014 на суму 10578,95 грн., 02.12.2014 на суму 7105,26 грн., 24.12.2014 на суму 2385,00 грн., 25.12.2014 на суму 12310,00 грн., 28.01.2015 на суму 57,96 грн., 28.07.2015 на суму 0,24 грн.;

п.51.1 ст. 51 глави 2, пп. «б» п.176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України , розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, а саме: подання податкових розрахунків за формою 1ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, що призвели до зменшення податкових зобовязань на суму 54808,01 грн.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

У відповідності до норм п. 163.1 ст. 163 розділу IV «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

В свою чергу загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Згідно із пп. 164.1.2 та п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Зокрема, відповідно до пп. 164.2.1, 164.2.2 і 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору; пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 ПК України «заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу» - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Також, в розумінні норми ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР, «заробітна плата» - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Під терміном «пасивні доходи» для цілей цього розділу слід розуміти, зокрема, такі доходи, як дивіденди (п.п. 167.5.3 п. 167.5 ст. 167 Кодексу). Доходи у вигляді дивідендів оподатковуються відповідно до норм п. 170.5 ст. 170 Кодексу.

З контексту наведених норм слідує, що об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, а також доходи від отримання дивідендів.

Підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України встановлено, що податковий агент (визначення терміну якого наведено у 14.1.180 п. 14. ст. 14 цього Кодексу), який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Кодексу.

Підпунктом 170.5.4 п. 170.5 ст. 170 ПК України визначено, що доходи у вигляді дивідендів остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування платнику податку за ставкою, визначеною підпунктами 167.5.1 та 167.5.2 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу.

В силу норми п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

А згідно пп. 170.5.1 п. 170.5 ст. 170 ПК України податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь дивідендів, крім випадків, зазначених у підпункті 165.1.18 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу, є емітент корпоративних прав або за його дорученням інша особа, яка здійснює таке нарахування.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету, згідно з підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, а саме податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Тобто, сплата податку на доходи фізичних осіб відбувається під час виплати оподатковуваного доходу (в тому числі заробітної плати і дивідендів).

Згідно пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з п. 171.1. ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно положень п. 51.1 ст. 51 ПК України податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу державної податкової служби за місцем свого обліку.

Обов'язки податкових агентів також закріплені в п. 176.2 ст. 176 ПК України, зокрема згідно п. 110.1 ст. 110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність в разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншими законодавчими актами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Так, відповідно до статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обовязкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок Державного бюджету України.

Єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні (п. 231 ст. 2 Бюджетного кодексу). Ведення єдиного казначейського рахунку здійснюється відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 за № 594/6882.

Єдиний казначейський рахунок об'єднує кошти субрахунків, що відкриті в Державному казначействі України (центральний рівень), управлінням Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. На Єдиному казначейському рахунку, відкритому на балансі Державного казначейства України, відображаються операції про рух коштів на рахунках, що відкриті в Державному казначействі України та головних управліннях Державного казначейства України.

Функціонування єдиного казначейського рахунку забезпечує: можливість швидкої мобілізації коштів, які протягом дня надходять на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України, та використання їх для проведення бюджетних видатків і здійснення інших операцій, що не суперечать законодавству України; надання інформації органам законодавчої та виконавчої влади за здійсненими на єдиному казначейському рахунку операціями; оптимальні можливості для прийняття представниками законодавчої та виконавчої влади оперативних рішень щодо забезпечення ефективного використання коштів бюджетів.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 05.04.2001 № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк виконує доручення клієнта у точній відповідності з інформацією, що міститься в розрахунковому документі.

Відповідно до вимог Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати 9стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 22.10.2013 №609, та в подальшому наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 №666, які діяли протягом спірних правовідносин, в полі «Призначення платежу» платіжного доручення на сплату грошового зобовязання платника зазначається код за ЄДРПОУ платника, за якого здійснюється сплата (наприклад, за відокремлений підрозділ).

Як встановлено судом, у платіжних дорученнях №393 від 13.06.2014, №417 від 05.08.2014, №429 від 08.09.2014, №439 від 23.09.2014, №442 від 10.10.2014, №468 від 18.11.2014, №474 від 24.11.2014, №1 від 02.12.2014,№22 від 24.12.2014, №9 від 25.12.2014, №5 від 25.12.2014,№1 від 25.12.2014 Приватне підприємство «Престиж-Стиль» з свого рахунку у ПАТ «Кредобанк» здійснило сплату податку на доходи фізичних осіб з дивідендів ОСОБА_3 керівника підприємства, при цьому зазначивши у графі «Призначення платежу»: код платника податку 32230532 та код платежу 11010400. Як наслідок, банківська установа виконуючи доручення свого клієнта ПП «Престиж-Стиль» здійснила перерахування на казначейський рахунок податку на доходи фізичних осіб за іншого платника податку, як і було вказано позивачем у платіжних дорученнях, а саме за Приватне підприємство «Еліт-Стиль», чий код ЄДРПОУ був зазначений позивачем у графі «Призначення платежу» - 32230532.

Крім того, відповідно до інтегрованих карток платників код платежу по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, різний: для ПП «Престиж-Стиль» - 11010100, а для ПП «Еліт-Стиль» - 11010400. У спірних платіжних дорученнях позивачем був вказаний не лише код ЄДРПОУ, а й код платежу, визначений для ПП «Еліт-Стиль». Тому, зарахування податку на доходи фізичних осіб відбулося відповідно до зазначених реквізитів на єдиний казначейський рахунок, до відповідного бюджету, але по платнику податків Приватному підприємству «Еліт-Стиль», що підтверджено даними з інтегрованої картки платника, наявної в матеріалах справи (а.с.90-91).

При цьому, суд зазначає, що обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку. Податок, збір (обов'язковий платіж) вважається зарахованим в дохід державного бюджету лише з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету (ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України).

З огляду на наведені обставини, позивачем подані податкові розрахунки за формою 1ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками (в податкових розрахунках за 2, 3, 4 квартали 2014 року неправильно відображені не перераховані до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб з нарахованих дивідендів засновнику та власнику підприємства на суму 54808,01 грн.), та обовязок по сплаті податку на доходи фізичних осіб Приватним підприємством «Престиж- Стиль» не був виконаний своєчасно та у повному обсязі.

Суд прийшов до висновку, що хоч суми податку зараховуються на єдиний казначейський рахунок, однак визначення позивачем коду ЄДРПОУ та коду платежу у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання іншого платника податків ПП «Еліт-Стиль», засновником якого є керівник ПП «Престиж-Стиль», спричинило зарахування податкового зобовязання саме за ПП «Еліт-Стиль», тому даний факт є достатньою правовою підставою для висновку про несплату ПП «Престиж-Стиль» необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, відтак Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області довела правомірність та обґрунтованість прийняття податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд не присуджує судові витрати, здійснені позивачем.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Престиж - Стиль" до Державна податкова інспекція у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.