Справа № 803/2/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"19" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/34414/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Швеця В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання незаконними і скасування наказів від 16 жовтня 2012 року № 1647 та від 27 грудня 2012 року № 2006, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому з урахуванням уточнених у січні 2013 року позовних вимог просив визнати незаконними та скасувати накази Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 16 жовтня 2012 року № 1647 і від 27 грудня 2012 року № 2006 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано: пункт 1 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 16 жовтня 2012 року № 1647 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників роти патрульної служби Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області» щодо ОСОБА_4; наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 27 грудня 2012 року № 2006 «Про звільнення з ОВС працівника Луцького МВ УМВС».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року та залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з'явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Суди встановили, що ОСОБА_4 з 17 жовтня 2005 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 26 липня 2012 року обіймав посаду командира взводу № 2 роти патрульної служби Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, йому було присвоєно звання старший лейтенант міліції.

Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області проводилося службове розслідування за фактом отримання 7 жовтня 2012 року тілесних ушкоджень командиром взводу № 2 роти патрульної служби Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_4, висновок якого 12 жовтня 2012 року затверджений начальником Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області генерал-майором міліції Щуром Б.В.

Також відповідачем проводилося службове розслідування за фактом несвоєчасного інформування Міністерства внутрішніх справ України про подію з особовим складом - позивачем, висновок за матеріалами якого затверджено 16 жовтня 2012 року першим заступником начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області полковником міліції Євлошевським О.В.

16 жовтня 2012 року Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області прийнято наказ № 1647 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників роти патрульної служби Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області», пунктом 1 якого наказано: за грубе ігнорування вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року № 155, (далі - Правила № 155), постійних вказівок і наказів Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області щодо дотримання належної дисципліни працівниками органів внутрішніх справ на службі та в побуті, особисту недисциплінованість, командира взводу № 2 роти патрульної служби Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 звільнити з органів внутрішніх справ після його одужання та виходу на роботу.

У період з 7 жовтня 2012 року по 26 листопада 2012 року включно позивач перебував на лікарняному.

27 листопада 2012 року ОСОБА_4 вийшов на службу і цього ж дня його ознайомлено з наказом від 16 жовтня 2012 року № 1647.

27 грудня 2012 року на виконання пункту 1 наказу від 16 жовтня 2012 року № 1647 Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області прийнято наказ № 2006 «Про звільнення з ОВС працівника Луцького МВ УМВС», яким командира взводу № 2 роти патрульної служби Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, (далі - Положення № 114).

Згідно підпункту «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Як зазначено у статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У статті 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Стаття 7 Дисциплінарного статуту закріплює обов'язки осіб рядового і начальницького складу, за її приписами службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

За статтею 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту регламентує порядок накладання дисциплінарних стягнень. Так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням. Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані накази прийняті Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області необґрунтовано та упереджено. Відповідач не врахував усіх обставин, що стосуються позивача та ситуації, яка з ним сталася. Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставне застосування Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області до ОСОБА_4 такого крайнього заходу дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд встановив, що позивачем було допущено порушення службової дисципліни, зокрема, вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту та Правил № 155, що проявилося у тому, що він, будучи учасником конфліктної події, внаслідок якої отримав тілесні ушкодження, вчасно не інформував про подію за своєї участі та намагався її приховати. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області правомірно вважало, що ОСОБА_4 порушено вимоги наказів та вказівок Міністерства внутрішніх справ України. Апеляційний суд зазначив, що протягом 2010-2012 років на позивача тричі накладалися дисциплінарні стягнення: наказом Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 24 листопада 2009 року № 1860 - неповна посадова відповідність (за порушення службової дисципліни); наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 17 травня 2011 року № 757 - догана (за порушення статей 126, 230 Статуту патрульно-постової служби міліції України); наказом Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 4 січня 2012 року № 1231 - догана (за порушення службової дисципліни), дійшовши висновку, що при визначенні ОСОБА_4 виду дисциплінарної відповідальності відповідачем враховані усі обставини, які мають значення для прийняття відповідних наказів, а тому оспорювані накази Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області є правомірними.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги адміністративного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно тлумачив ці норми.

Обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про законність

звільнення позивача з органів внутрішніх справ, не перевірив та не з'ясував доводи ОСОБА_4 про те, що відповідач порушив порядок звільнення його з органів внутрішніх справ, оскільки він був членом Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, з якою його звільнення попередньо погоджено не було.

За висновком суду першої інстанції норми Положення № 114 та Дисциплінарного статуту, які є спеціальними нормами у врегулюванні відносин, пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ та звільненні зі служби, не містять вимог щодо необхідності отримання згоди профспілкового комітету для звільнення зі служби працівника органів внутрішніх справ, який є членом профспілки.

При цьому за приписами законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, звільнення атестованих працівників органів внутрішніх справ, членів виборного профспілкового органу, його керівників, крім додержання загального порядку, допускається відповідно до частини 3 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки.

Також апеляційний суд не надає належної уваги тому, що у висновках службового розслідування відносно позивача, затверджених 12 та 16 жовтня 2012 року, як правильно зазначив суд першої інстанції, є деякі розбіжності у поясненнях щодо способу повідомлення про перебування ОСОБА_4 у лікарні.

Крім того, вказуючи у своєму рішенні на те, що при визначенні позивачеві виду дисциплінарної відповідальності Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області враховані усі обставини, які мають значення для прийняття відповідних наказів, у тому числі те, що протягом 2010-2012 років на ОСОБА_4 тричі накладалися дисциплінарні стягнення, пославшись на накази: Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 24 листопада 2009 року № 1860; Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 17 травня 2011 року № 757; Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 4 січня 2012 року № 1231, суд апеляційної інстанції не бере до уваги ту обставину, що на час накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, він не мав діючих дисциплінарних стягнень, стягнення, які були накладені на останнього зазначеними наказами, були зняті.

Отже, ухвалюючи рішення поза увагою апеляційного суду залишились вимоги статей 11, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, які зобов'язують суд до активного вжиття заходів щодо з'ясування усіх обставин справи, та щодо законності і обґрунтованості ухваленого судового рішення.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення

справи.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. Під час якого слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини цієї справи та вирішити її згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2013 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання незаконними і скасування наказів від 16 жовтня 2012 року № 1647 та від 27 грудня 2012 року № 2006 - направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.