Справа № 377/522/16-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/522/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О.,
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА
Іменем України

19 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України на постанову Славутицького міського суду Київської області від 18 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України, Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України, Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області (далі Відповідачі) у якому просив (з урахуванням уточнення позовних вимог) (а.с.69-71):

- визнати неправомірними дії Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України по наданні довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 08.08.1986, всього за 20 днів без урахування нарахування та виплати додаткових коштів;

- зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України на підставі проведеного розрахунку нарахувати, виплатити та занести в особовий рахунок по заробітній платі за 1986 рік недосплачену суму коштів в розмірі 2607 крб.;

- зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України видати нову довідку про вже виплачене грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для перерахунку пенсії;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області встановити пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 18 серпня 2016 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи з захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на відповідні пільги, встановлені законодавством України.

У 1986 році, коли відбулася аварія на ЧАЕС, позивач працював в Прип`ятському відділені позавідомчої охорони Прип`ятського МВ УВС Київської області на посаді начальника пункту централізованої охорони у званні лейтенанта міліції.

Так, ОСОБА_1 знаходився і працював в зоні відчуження з перших годин після аварії, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків катастрофи з 26.04.1986 по 08.08.1986.

Суд першої інстанції встановлено, що під впливом іонізуючого випромінювання позивач отримав невиліковну фізичну і психологічну недугу, внаслідок чого став інвалідом.

Пенсію ОСОБА_1 призначено згідно з довідкою Управління поліції охорони в Київській області з розрахунку коефіцієнта 5 з заробітної плати - 220,00 крб. (100 крб. + 110 крб.)

06.06.2016 року позивач звернувся до Управління поліції охорони при ГУ МВС України в Київській області з проханням видати довідку про виплату йому заробітної плати за період його роботи у зоні відчуження ЧАЕС, згідно з п. 1-5 його заяви, а якщо якісь виплати не були нараховані та проведені, просив нарахувати і виплатити їх.

У своїй відповіді № М-103/43/43/30-4-2-2016 від 10.06.16 та довідці про зарплату № 446 від 18.05.2012 відповідач зазначив, що фактична заробітна плата в зоні відчуження, з якої визначається пенсія позивача, нарахована із заробітної плати 210 крб. в 5 кратному розмірі.

Позивач вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови в наданні довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 26.04.1986р. по 08.05. 1986р., всього за 19 днів без урахування та виплати додаткових коштів, звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав право на проведення перерахунку заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена із врахуванням нормативно-правових актів, котрі регламентують порядок оплати праці робітників та службовців.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області як одержувач пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до норм чинного законодавства, починаючи з 01.01.1996.

Також, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи з захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на відповідні пільги, встановлені законодавством України.

Згідно із довідкою, виданою Управлінням поліції охорони в Київській області, за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Прип`ять з 26.04.1986 по 08.08.1986, позивачу виплачена заробітна плата -754,83 крб. з розрахунку коефіцієнта 5 (а.с.17).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Згідно із п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Після аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986 року Уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів:

- розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964;

- постанови Ради Міністрів СРСР від 07.05.1986 року № 524-156;

- розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031;

- постанови Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986 року № 655-195;

- постанови Ради Міністрів УРСР від 10.06.1986 року № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Так, пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати» дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11.05.1986 року № 0130, від 17.05.1986 року № 0149, від 30.06.1986 року № 0189 та інших.

Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17.05.1986 року № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувались за основним місцем служби.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в 4-, 3- і 2-кратному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 (абзац 4 підпункт 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07.05.1986 року № 524-156.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених постановою від 07.05.1986 року № 524-156.

Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23.09.1986 року № 136с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних».

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.

Не передбачено преміювання та оплата за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні, і наказом МВС СРСР від 19.03.1984 року № 090.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України (правонаступник Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області) при зазначенні у довідці відомостей про розмір заробітної плати ОСОБА_1 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України задовольнити повністю.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 18 серпня 2016 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України, Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України понесені судові витрати у розмірі 1818,96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.