Справа № 200/8867/16-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/8867/16-а
Провадження № 2а/200/404/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«22» липня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря Кравченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та стягнення суми.

В обґрунтування позову зазначила, що з 25.10.2001 року вона перебуває на обліку в Центральному обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, як отримувач пенсії за вислугу років, згідно із Законом України «Про прокуратуру» (у редакції від 12.07.2001р. № 2663-ІІІ) у розмірі 90% від середнього заробітку з посади старшого помічника прокурора Дніпропетровської області (пенсійна справа № 166639). В подальшому продовжила роботу в органах прокуратури по 11.09.2008 рік. Після оформлення пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру», який дозволяв працювати в органах прокуратури на нижчій посаді, наказом № 1029 від 26.10.2001 року вона була призначена на посаду помічника прокурора Дніпропетровської області та пропрацювала на відповідній посаді до 2008 року, що підтверджується витягом з трудової книжки. З 11.09.2008 року, згідно наказу прокуратури Дніпропетровської області від 11.09.2008р. № 1487, її звільнено з прокуратури Дніпропетровської області за власним бажанням, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України. На день звільнення загальний стаж роботи позивача складав 39 років, з них в органах прокуратури 36 років. 22.04.2016 року вона звернулась до Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення їй пенсії і подальших перерахунків (90% від місячної заробітної плати) та довідки прокуратури Дніпропетровської області від 29.01.2016р. № 18-7 вих 16 про заробітну плату станом на 01.12.2015р., яка склала 22265,99 грн. (двадцять дві тисячі двісті шістдесят пять грн. 99 коп.). Однак, листом від 25.04.2016р. № 991/06/33 Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську відмовило їй у здійсненні перерахунку пенсії. Вказане рішення мотивував тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015р. №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. З цієї норми Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську зробило висновок, що з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.Крім того, позивачка не згодна з протиправністю дій Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-7 вих. 16 від 29.01.2016р., відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III).

Враховуючи викладене, позивачка просила суд визнати протиправними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-7 вих. 16 від 29.01.2016р., відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III); Стягнути з Центрального обєднаного Управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь позивачки недораховану та невиплачену частину пенсії за період з 01.12.2015 року у розмірі 22265,99 грн.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь позивачки витрати на оплату судового збору в сумі 1 102,40 грн.

В подальшому позивачкою уточнено позовні вимоги, а саме просила суд визнати протиправними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-7 вих. 16 від 29.01.2016р., відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III); зобовязати Центральне обєднане Управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 90 % середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-7 вих. 16 від 29.01.2016р., відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III) з розміру 22 265грн. 99 коп. та здійснити виплату недонарахованої та невиплаченої частини пенсії починаючи з 01.12.2015 року без обмеження граничного розміру пенсії; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 1 102,40 грн.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, надав суду письмові заперечення на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що рішення щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу прийнято відповідно до норм чинного законодавства, так як на дату звернення позивача до Управління умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено Кабінетом Міністрів України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що з 25.10.2001 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, як отримувач пенсії за вислугу років, згідно із Законом України «Про прокуратуру» (у редакції від 12.07.2001р. № 2663-ІІІ) у розмірі 90% від середнього заробітку з посади старшого помічника прокурора Дніпропетровської області (пенсійна справа № 166639). Після оформлення пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру», який дозволяв працювати в органах прокуратури на нижчій посаді, наказом № 1029 від 26.10.2001 року вона була призначена на посаду помічника прокурора Дніпропетровської області та пропрацювала на відповідній посаді до 11.09.2008 року, що підтверджується витягом з трудової книжки.

Згідно наказу прокуратури Дніпропетровської області від 11.09.2008 р. № 1487, її звільнено з прокуратури Дніпропетровської області за власним бажанням, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України.

На день звільнення загальний стаж роботи ОСОБА_1 складав 39 років, з них в органах прокуратури 36 років.

22 квітня 2016 року позивач звернулась до Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення їй пенсії і подальших перерахунків (90% від місячної заробітної плати) та довідки прокуратури Дніпропетровської області від 29.01.2016р. № 18-7 вих 16 про заробітну плату станом на 01.12.2015р., яка склала 22265,99 грн. (двадцять дві тисячі двісті шістдесят пять грн. 99 коп.).

Листом від 25.04.2016р. № 991/06/33 Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії. Підставою для відмови стало те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015р. № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів Україні «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. З цієї норми Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську зробило висновок, що з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Суд вважає вказані дії відповідача протиправними щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років в розмірі 90 % середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-7 вих 16 від 29.01.2016р. та пенсійної справи № 166639 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III), виходячи з наступного.

Україна є правовою державою, в який визначається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України).

Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з Конституцією України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своєї діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра соціальної політики України, а також, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, та організує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією. Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є підвідомчими органами Фонду та разом утворюють систему органів Фонду.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також, систему прокуратури України є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте, відповідач в порушення ст.ст. 22, 92 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу), фактично обмежив право позивача на перерахунок пенсії в розмірі 90%.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України видокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із аналізу висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Законом України № 3668-VІ від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено зміни, що стосуються призначення пенсій.

Зокрема, згідно ч. 3 вказаної статті, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включається в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно ж до нової редакції ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними Законом № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»), пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, нова редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Так, пенсія позивачеві була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-111, що діяла станом на грудень 2008 року), тобто, до набрання чинності цими законами. Крім того, зміни внесені до вказаної статті стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Отже, новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений вищевказаними законами, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законом України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону України № 213-VIII від 02.03.2015р., не зазнали.

Отже, суд вважає, що Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську повинно провести перерахунок пенсії позивачу на підставі заяви від 22.04.2016 року, документів пенсійної справи, довідки прокуратури Дніпропетровської області від 29.01.2016 року № 18-7 вих. 16 про заробітну плату та частин 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995р. №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-111, що діяла станом на грудень 2008 року) з розрахунку 90% від середнього заробітку у розмірі 22265,99 грн. з 01 грудня 2015 року та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий рік без обмеження граничного розміру пенсії.

Крім того, суд зазначає, що нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III, що діяла станом на час призначення позивачу пенсії (жовтень 2001 року), оскільки, інших не існує.

Частиною тринадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка до теперішнього часу діє в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-III, передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку та відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

В силу частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була чинною до 01.01.2015 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено в новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день Урядом вказане питання не врегульоване.

Втім, відсутність з 01.01.2015р. будь-якого нормативного порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може позбавити позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії, так як при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що діяла на момент призначення пенсії, а саме: ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII зі змінами станом на 12.07.2001р. Зазначена правова позиція підтверджується основним Законом України.

Так, ст. 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Також, на підставі вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789- XII (в редакцій чинній на момент призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

П. 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Суд вважає, що враховуючи, що згідно із ст.ст. 22,64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню, Управління Пенсійного фонду України незаконно відмовило позивачеві в перерахунку пенсії за вислугу років у звязку з збільшенням заробітної плати на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013.

Крім того, Україна визнала юрисдикцію Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) щодо всіх питань, повязаних із тлумаченням і застосуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судова практика ЄСПЛ є джерелом права і суди зобовязанні керуватись нею ч. 2 ст. 8 КАС України визначає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Відповідно до вищевикладеного, питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом (висловлена правова позиція у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014р.)) була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (параграфи 51-56).

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014 р.). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Крім того, Пленум Вищого адміністративного суду України № 3 від 05 лютого 2016 року сформулював позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України. Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011р. № 1091/11/13-11. Таку ж думку висловлював Верховний Суд України у постанові від 25 листопада 2014 року (ЄДРСР - № 42010782).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Крім того, Вищий адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18 березня 2004 року № 1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також, початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір» і рішення Європейського суду є джерелом права.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції"(пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про Кабінет Міністрів України», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення пункту 5 Прикінцевих положень стосуються порядку призначення пенсій у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Оскільки, процедури призначення та перерахунку пенсії прокурорським працівникам різні за змістом і механізмом їх проведення, тому скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення саме перерахунку пенсії, призначеної раніше та у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Також, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому, внесені Законом № 213 VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» стосуються виключно порядку призначення пенсії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносин, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані провести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Ця правова норма висловлена у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 10.12.2013р. (справа № 21-348а13), від 06.10.2015р. (справа № 127/11720/14-а).

Судом встановлено та знайшло свої підтвердження під час розгляду справи, що позивач 22.04.2016 року звернулась до відповідного Управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, а не з приводу її призначення, Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську всупереч вищезазначеному не керувалось нормами ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789- XII, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, та неправомірно та безпідставно відмовило в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, порушуючи при цьому норми Конституції України, Закони України та судову практику ЄСПЛ, чим позбавило позивача «право на майно» в розумінні рішень ЄСПЛ.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 Конституції України , зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999р. (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002р. (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у вищезазначених органах повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян. У тому числі і після закінчення служби.

Виходячи з вищезазначеного, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки, також, узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013р. (справа № 21-348а1), від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 06.10.2015р. (провадження № 127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015р. зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого, необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Конституційний Суд у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод- це зменшення кола субєктів, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто, їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007р. зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобовязань порушує принцип соціальної правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки, Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім того, правомірність позовних вимог позивача та протиправність дій відповідача як субєкта владних повноважень щодо призначення та перерахунку пенсійних виплат підтверджується судовою практикою, а саме: постанова Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2016р. у справі № 753/2894/16-а, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2016р. у справі № 753/2094/16-а, постанова Чугуївського міського суду Харківської області від03.03.2016р. у справі № 636/681/16-а, постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.03.2016р. у справі № 404/932/16-а, постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2016р. у справі № 203/866/16-а, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016р. (справа № 753/1655/16-а), постанова Соломянського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року у справі № 760/22574/15-а та інші, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.3 с. 8 КАС України звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

На підставі п.2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної особи, вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Враховуючи положення зазначеної статті та ст. 18 цього кодексу, позивач звернувся з позовом за захистом порушеного права щодо його пенсійного забезпечення до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (за вибором позивача, місцезнаходженням відповідача) та в межах строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Суд не погоджується з позицією відповідача мотивовану тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015р. № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів Україні «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, з наступних підстав.

Україна є правовою державою, в який визначається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України).

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Виходячи із аналізу висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення пункту 5 Прикінцевих положень стосуються порядку призначення пенсій у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Оскільки, процедури призначення та перерахунку пенсії прокурорським працівникам різні за змістом і механізмом їх проведення, тому скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення саме перерахунку пенсії, призначеної раніше та у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Так, пенсія ОСОБА_1 була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-111, що діяла станом на грудень 2008 року), тобто, до набрання чинності цими законами. Крім того, зміни внесені до вказаної статті стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Отже, новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений вищевказаними законами, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності.

В силу частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була чинною до 01.01.2015 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено в новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день Урядом вказане питання не врегульоване.

Втім, відсутність з 01.01.2015 р. будь-якого нормативного порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може позбавити позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії, так як при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що діяла на момент призначення пенсії, а саме: ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII зі змінами станом на 12.07.2001р., зазначена правова позиція підтверджується ст. 22 Конституції України.

Статтею 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції країни, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Україна визнала юрисдикцію Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) щодо всіх питань, повязаних із тлумаченням і застосуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судова практика ЄСПЛ є джерелом права і суди зобовязанні керуватись нею ч. 2 ст. 8 КАС України визначає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Відповідно до вищевикладеного, питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом (висловлена правова позиція у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014р.)) була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (параграфи 51-56).

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014 р.). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за 18-7 вих 16 від 29.01.2016р., відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III).

З урахуванням вищевикладеного, для повного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобовязати Центральне обєднане Управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 90 % середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-7 вих. 16 від 29.01.2016р., відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III) з розміру 22 265грн. 99 коп. та здійснити виплату недонарахованої та невиплаченої частини пенсії починаючи з 01.12.2015 року без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, позивач довів належними та обґрунтованими доказами правомірність своєї вимог.

В той же час, відповідачем не доведено суду правомірність та законність своїх дій.

Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 1 102,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 19, 22, 46, 64, 92 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХII від 05.11.1991 р. (в редакції Закону України № 2663-III від 12.07.2001р.), Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII, ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та стягнення суми задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-7 вих 16 від 29.01.2016р., відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III).

Зобовязати Центральне обєднане Управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 90 % середньомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 18-7 вих 16 від 29.01.2016 р., відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-III) з розміру 22 265 грн. 99 коп. та здійснити виплату недонарахованої та невиплаченої частини пенсії починаючи з 01.12.2015 року без обмеження граничного розміру пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 1 102,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Е.В. Женеску