Справа № 2а/0270/4843/11
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2011-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2011 р. Справа № 2а/0270/4843/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача : ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області

до: громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2

про: примусове видворення

ВСТАНОВИВ :

27 жовтня 2011 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Ленінський РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_2 перебуває на території України на нелегальному становищі та ухиляється від добровільного виїзду з території України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що самостійно не може покинути територію України в зв'язку з відсутністю коштів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області підлягають задоволенню з наступних підстав.

Громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_2 прибув до України через контрольно-пропускний пункт "Могилів-Подільський".

За порушення міграційного законодавства України, на підставі статті 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" 11 серпня 2011 року начальником Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області затверджено рішення про видворення за межі України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 та зобовязано останнього покинути територію України до 16 серпня 2011 року.

З прийнятим рішенням відповідач ознайомлений у той же день, про що свідчить розписка (а.с. 6).

Всупереч вимогам рішення, відповідач у визначений термін територію України не залишив та продовжує ухилятися від добровільного виїзду з України, чим порушує положення статті 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до статті 1 якого іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України, є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до Конституції України іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах, умови яких встановлюються спеціальним законодавством про статус іноземців та осіб без громадянства, перебувають в Україні, наділені такими ж правами та обовязками, як і громадяни України.

Зокрема, відповідно до статті 2 Закону, іноземці мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачене Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Гарантованість прав іноземців прямо пов'язана із законністю їх перебування на території України, а в разі порушення певних, встановлених державою, умов їх перебування останні несуть відповідальність відповідно до зазначеного законодавства.

Так, у випадках, коли іноземець чи особа без громадянства після закінчення строку перебування в Україні або після відмови у продовженні такого строку без поважних причин не виїхали з України, такі особи можуть бути визнані незаконними мігрантами і щодо них відповідно до статті 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" може бути прийнято рішення про видворення за межі України.

Підстави видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України визначено статтею 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Серед обов'язкових підстав, зокрема, якщо іноземець чи особа без громадянства вчинив(ла) злочин, - після відбуття призначеного йому покарання; він добровільно не виконав рішення про скорочення терміну його тимчасового перебування в Україні у визначений у цьому рішенні строк; його перебування в Україні становить загрозу національній безпеці або громадському порядку; під час його перебування виникли підстави для заборони в'їзду відповідно до цього Закону; він хоча б раз не виконав вимогу щодня з'являтися для реєстрації до органу, який прийняв рішення про скорочення терміну його тимчасового перебування в Україні, у зв'язку з причинами, не визнаними поважними. При цьому, частина 2 цієї статті містить факультативні підстави для прийняття такого рішення, а саме: діяльність іноземця чи особи без громадянства на території України негативно впливає на відносини України з іншою державою; він вчинив адміністративне правопорушення після виконання адміністративного стягнення; у нього немає законних засобів існування, достатніх для забезпечення його перебування в Україні та виїзду з України, у розмірі, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення про видворення іноземця та особи без громадянства приймається органом внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення.

Іноземець та особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений у рішенні про видворення.

У разі, якщо ці особи ухиляються від виїзду після прийняття такого рішення, вони підлягають примусовому видворенню на підставі постанови адміністративного суду.

Зазначене кореспондується із положеннями частини 4 статті 50 КАС України, відповідно до якої іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень про примусове видворення з України.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що зверненню з позовом про примусове видворення передує прийняття відповідним органом рішення про видворення і лише після цього, якщо іноземець ухиляється від виїзду, рішення про примусове видворення може ухвалити суд.

Відповідно до частини 3 статті 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Отже, зважаючи на відсутність законних підстав для перебування відповідача на території України, а також враховуючи визнання ним позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, більше того, визнаються відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовільнити.

Примусово видворити з України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до частини 5 статті 183-5 КАС України, постанова суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку в п`ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович

11.11.2011