Справа № 826/611/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

21 жовтня 2016 року 15:12 справа №826/611/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Зороківське"
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" (далі по тексту - позивач, ДП "Сантрейд") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі по тексту - відповідач, МГУ-ЦО), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06 листопада 2015 року № та №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/611/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 21 квітня 2016 року судом замінено назву відповідача на Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

В судовому засіданні 21 квітня 2016 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; представник третьої особи до суду не прибув, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 06 листопада 2015 року № згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, за порушення пункту пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ДП "Сантрейд" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 625 427,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 06 листопада 2015 року № згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ДП "Сантрейд" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3 847 990,50 грн., та зобов'язано сплатити штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 477 218,50 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акта від 23 жовтня 2015 року №56/28-10-40-50/25394566 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд", () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Зороківське" за період з 01.01.2012 по 31.12.2014" (далі по тексту - Акт перевірки).

У висновку Акта перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення за грудень 2014 року в розмірі 625 427,00 грн.; пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування на загальну суму податку на додану вартість в розмірі 4 954 437,00 грн., а саме: за лютий 2013 року - 284 083,00 грн., за березень 2013 року - 507 240,00 грн., за квітень 2013 року - 746 501,00 грн., за травень 2013 року - 405 833,00 грн.; за жовтень 2013 року - 177 550,00 грн.; за грудень 2013 року - 216 055,00 грн.; за січень 2014 року - 1 353 498,00 грн.; за лютий 2014 року - 108 960,00 грн.; за березень 2014 року - 33 587,00 грн.; за червень 2014 року - 423 300,00 грн.; за липень 2014 року - 697 830,00 грн.

Зазначене порушення в Акті перевірки обґрунтовано наступним: взаємовідносини між ДП "Сантрейд" та його контрагентом - ТОВ "Зороківське" не спричиняють настання реальних наслідків, оскільки у останнього відсутні необхідні земельні ділянки для вирощування сільськогосподарських культур та інші основні засоби для сільськогосподарського виробництва, а також відсутній кваліфікований персонал, що свідчить про те, що вказаний суб'єкт не може бути сільськогосподарським товаровиробником та не може здійснювати господарську діяльність; згідно висновку почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи службових осіб ТОВ "Зороківське" щодо реалізації сільськогосподарської продукції виконані не від імені відповідальних за здійснення господарської операції осіб; стосовно контрагента позивача - ТОВ "Зороківське" відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України.

Позивач не погоджується висновками Акта перевірки та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, мотивуючи позовні вимоги наступним: позивач не може нести відповідальність за порушення податкової дисципліни постачальником, контрагент-постачальник на момент здійснення господарських операцій був зареєстрований як юридична особа та платник податку на додану вартість; господарські операції підтверджені належним чином оформленими первинними документами та податковими накладними, а придбаний товар використано у межах господарської діяльності підприємства.

Доводи відповідача, викладені в письмовому запереченні проти позову, повністю співпадають з висновками Акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає обґрунтованими позовні вимоги ДП "Сантрейд", виходячи з наступних мотивів.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ДП "Сантрейд" та його контрагентом - ТОВ "Зороківське", мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи підтверджують, що між ДП "Сантрейд" (покупець) та ТОВ "Зороківське" (постачальник) укладено наступні договори поставки: від 17 січня 2013 року №, від 31 січня 2013 року №, від 07 лютого 2013 року №, від 14 лютого 2013 року №, від 27 лютого 2013 року №, від 04 березня 2013 року №, від 12 березня 2013 року №, від 13 березня 2013 року №, від 04 квітня 2013 року №, від 12 вересня 2013 року №656622, від 21 листопада 2013 року №666943, від 06 грудня 2013 року №668759, від 13 грудня 2013 року №669417, від 19 грудня 2013 року №670008, від 21 січня 2014 року №672231, від 27 травня 2014 року №682683, від 03 червня 2014 року №683177, від 05 червня 2014 року №683425, від 25 грудня 2014 року №60009349, від 26 грудня 2014 року №60009411, від 27 травня 2014 року №682684, від 13 червня 2014 року №684096, від 18 грудня 2014 року №60009051, за умовами яких продавець зобов'язується продати та поставити, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти товар "насіння соняшникове" урожаю 2012 та 2013 року, насипом, у відповідності до умов договорів.

Згідно договору поставки від 08 грудня 2014 року, укладеного між ДП "Сантрейд" (покупець) та ТОВ "Зороківське" (постачальник), продавець зобов'язується продати та поставити, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти товар "соя" урожаю 2014 року, насипом, у відповідності до умов договору.

Як свідчать дані видаткових накладних, актів прийому-передачі та рахунків на оплату, ТОВ "Зороківське" поставило позивачу насіння соняшника і сою, та виписало податкові накладні на загальну суму 37 567 502,07 грн., у тому числі податок на додану вартість - 6 294 840,68 грн.

Оплата за поставлені товар та послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджують копії відповідних платіжних доручень, які долучені до матеріалів справи.

На підтвердження факту перевезення та зберігання придбаної в межах спірних господарських операцій продукції, позивачем надано в матеріали справи копії наступних документів: товарно-транспортні накладні, складські квитанції, договори перевезення, договори складського зберігання, акти виконаних робіт, акти надання послуг, карток аналізу зерна.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару/послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Вирішуючи питання про реальність операцій з придбання робіт і питання використання їх у власній господарській діяльності позивача, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності ДП "Сантрейд" є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

ДП "Сантрейд" входить до складу компанії "Бунге Україна", яка є підрозділом потужної міжнародної компанії Bunge, що займає домінуючу позицію в агробізнесі та виробництві продуктів харчування, та виробляє олію під широковідомою маркою "Олейна", про що також можна дізнатись з інформації розміщеної на веб-сайтах http://ru.oleina.ua, http://ru.wikipedia.org/wiki/Bunge.

Позивач зазначив, що товар придбавався для використання у власній господарській діяльності, а саме: придбане в межах спірних господарських операцій насіння соняшникове перероблене на Дніпропетровському олійно-екстракційному заводі на олію, яку в подальшому експортовано компанії Bunge Handelsgesellschaft MBH (Німеччина); соя, яку придбано у ТОВ "Зороківське" експортовано компанії Bunge SA (Швейцарія).

На підтвердження реальності господарських операцій, позивач надав до суду документи, що підтверджують подальший рух придбаного позивачем товару та його використання в господарській діяльності позивача, а саме: копії документів, що підтверджують факти надання послуг позивачеві щодо зберігання елеваторами (ТОВ "Привільнянське хлібозаготівельне підприємство", ТОВ "Заготзерно-Новогупалівка", ТОВ "Вільнянський елеватор", ТОВ Чуднівське ХПП") сільськогосподарської продукції, придбаної позивачем в межах спірних господарських операцій, а саме: договори складського зберігання, складські квитанції, картки аналізу зерна, акти виконаних робіт, податкові накладні та рахунків на оплату, сертифікат відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки; копії документів на підтвердження транспортування сільськогосподарської продукції: договори перевезення, укладені з ТОВ "ПКП "Комкор", ФОП ОСОБА_1., ТОВ "Еліт-Агротранс", ДП ЛК "Ексім-Юніверс", ТОВ "СТ Агроінвест", ТОВ "АТН Сервіс", акти надання послуг, акти здачі-прийняття робіт, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, залізничні накладні; документи на підтвердження переробки сільськогосподарської продукції: договір на переробку сировини, укладений з ПрАТ "ДОЕЗ", акти приймання соняшника для подальшої переробки, акти про надання послуг з екстракції, акти приймання-передачі готової продукції; документи на підтвердження транспортування готової продукції: договори на перевезення вантажів, укладені з перевізниками (ТОВ "Транс-сервіс-1", ТОВ "Теп-Транско", ТОВ "Укрфріт"), акти виконання робіт (надання послуг), рахунки на оплату, залізничні накладні; договір на транспортно-експедиторське обслуговування; документи на підтвердження експорту виготовленої олії та сої: контракти, вантажно-митні декларації, акти виконаних робіт, рахунки на оплату, експортні залізничні накладні, експертні доручення, коносаменти, фітосанітарні сертифікати.

Наведене вказує, що ДП "Сантрейд" здійснювало витрати на придбання у ТОВ "Зороківське" товарів для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

При вирішенні даного спору суд враховує також вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій та вирішення спору ТОВ "Зороківське" було зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Як вбачається з обставин справи, позивач у податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевірений період, відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Зороківське", у зв'язку з придбанням товарів.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ "Зороківське", було зареєстроване як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мало право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних підприємствами-постачальниками, у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Відповідно до приписів статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Судом відхиляються посилання відповідача на наявність відкритого кримінального провадження відносно контрагента позивача - ТОВ "Зороківське", оскільки постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Житомирській області від 04 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження, закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022, у зв'язку з відсутністю в діях осіб ТОВ "Зороківське" складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 191 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ДП "Сантрейд" правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Зороківське", а висновки Акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України в частині зменшення розміру від'ємного значення та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій є протиправним.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 06 листопада 2015 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ДП "Сантрейд" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 06 листопада 2015 року № та №.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 60 355,86 грн. (шістдесят тисяч триста п'ятдесят п'ять гривень вісімдесят шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко