Справа № 377/521/16-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/521/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА
Іменем України

06 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Шурка О.І.,
суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,
при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України на постанову Славутицького міського суду Київської області від 18 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України, Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати неправомірними дії Управління поліції охорони в Київській області щодо надання ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення за роботу в зоні відчуження за період з 29.04.1986 року по 03.05.1986 року за 5 днів без урахування та виплати додатково коштів за:
- посадовий оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі -34,17 крб.;
- за роботу в зоні відчуження в період з 29.04 по 03.05 1986р. премії в розмірі 500 крб.;
- одноразова виплата за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 29.04 по 03.05.1986р. офіцерам у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню - 615 крб.;
- за вислугу років - 102,50 крб.;
- добових в розмірі - 17,50 крб.
- виплати за харчування -14,25 крб.
- одноразова виплата за переопромінення за період 1986-1987 роки в 25 бер (28,76 бер за 29.04-03.05. 1986 р.) у сумі 1000 крб.
Разом - 2283,42 крб. (Дві тисячі двісті вісімдесят три крб. 42 коп.)
- зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області на підставі проведеного розрахунку нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недосплачену суму коштів 2283, 42 грн.
- зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області видати нову довідку про вже виплачене грошове забезпечення з урахуванням вищеназваних виплат для подачі в пенсійний фонд для перерахування пенсії.
- управлінню Пенсійного фонду України в м. Славутич Київської області встановити ОСОБА_1 пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження.
Постановою Рокитнянського Славутицького міського суду Київської області від 18 серпня 2016 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Управління поліції охорони в Київській області щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення за роботу в зоні відчуження за період з 29.04.1986 року по 03.05.1986 року за 5 днів без урахування та виплати додатково коштів за: посадовий оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі -34,17 крб.; за роботу в зоні відчуження в період з 29.04 по 03.05 1986р. премії в розмірі 500 крб.; одноразова виплата за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 29.04 по 03.05.1986р. офіцерам у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню - 615 крб.; за вислугу років - 102,50 крб.; добових в розмірі - 17,50 крб., виплати за харчування -14,25 крб., одноразова виплата за переопромінення за період 1986-1987 роки в 25 бер (28,76 бер за 29.04-03.05. 1986 р.) у сумі 1000 крб., разом - 2283,42 крб. (Дві тисячі двісті вісімдесят три крб. 42 коп.); зобов`язано Управління поліції охорони в Київській області провести розрахунок, нарахувати ОСОБА_1 недосплачену суму коштів та видати довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 29.04.1986р. по 03.05.1986р., всього за 5 днів з урахуванням нарахованих коштів: за посадовий оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі - 34,17 крб.; за роботу в зоні відчуження в період з 29.04 по 03.05 1986р. премії в розмірі 500 крб.; одноразова виплата за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 29.04 по 03.05.1986р. офіцерам у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню - 615 крб.; за вислугу років - 102,50 крб.; добових в розмірі - 17,50 крб., виплати за харчування - 14,25 крб., одноразова виплата за переопромінення за період 1986-1987 роки в 25 бер (28,76 бер за 29.04-03.05 1986 р.) у сумі 1000 крб., разом - 2283,42 крб. (Дві тисячі двісті вісімдесят три крбю42коп.). В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, (посвідчення серії НОМЕР_1 ), інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на відповідні пільги та компенсації, встановлені законодавством України.
06 червня 2016 року позивач звернувся до управління поліції охорони при ГУ МВС України в Київській області з проханням видати довідку про виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період його роботи у зоні відчуження ЧАЕС, згідно з його заявою, а якщо якісь виплати не були нараховані та проведені, просив нарахувати і виплатити.
У своїй відповіді № М-105/43/30-3-2016 від 10.06.2016 року та довідці про зарплату № 37 від 26.03.1998 року відповідач зазначив, що фактична заробітна плата в зоні відчуження, з якої визначається пенсія ОСОБА_1 , нарахована із заробітної плати 205 крб. в 5 кратному розмірі.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з даним позов в суд. Як на підставу позовних вимог, посилався на положення Постанови Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964-рс, Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 р. № 1031-рс.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена із врахуванням зазначених вище постанов, котрі регламентують порядок оплати праці робітників та службовців.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки Управління ДСО при ГУМВС України в Київській області № 13/4-1-61 від 31.01.2013 року та маршрутного листа Управління ДСО при ГУМВС України в Київській області № 13/4-1-60 від 31.01.2013 року позивач дійсно приймав участь в заходах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, знаходячись в 30-ти кілометровій зоні (зоні відчуження) в м. Прип`ять 5 днів з 29.04.1986 до 03.05.1986.
Відповідно до статті 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Згідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.
Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом таємно щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа таємно та для службового користування стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанова Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанова Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанова Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.
У вищеназваних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Так, пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156 Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.
Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5, 4, 3 кратному розмірах.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 №1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.
Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 року №0130, від 17 травня1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року № 0189 та інших.
Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.
Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.
Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувались за основним місцем служби.
Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.
Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195 (абз.4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207/7) у відповідних зонах небезпеки в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.
Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156.
Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою
Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 р. за № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від за № 136с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних» оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що вираховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця. Додаткова оплата днів роботи, що припадають по календарю на вихідні та святкові дні не проводиться.
Також, таке нарахування обумовлене наказом МВС СРСР від 19.03.84р № 090, яким не було передбачено преміювання та оплата за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні.
Першим нормативним актом по оплаті в надурочний час, у вихідні та святкові дні є Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565, який набрав чинності з 01.01.1991 року і зворотної дії не має.
Грошове утримання виплачувалось атестованим співробітникам за основним місцем роботи до 100% посадового окладу за весь період виконання відповідних робіт, а оплата фактично відпрацьованого часу у відповідних зонах небезпеки проводиться, виходячи із розрахунку посадового окладу за даний місяць роботи, поділеного на календарну кількість днів цього місяця.
У довідці від 01.04.2013 за період роботи у зоні відчуження (зона - 3 м. Прип`ять) вказана кратність 4, та збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження, що сумарно дають п`ятикратний розмір, тобто посадовий оклад + оклад за звання ділиться на кількість календарних днів місяця роботи в зоні, множиться на кількість днів роботи по факту та множиться на 5, а процентну надбавку за вислугу років за основним місцем роботи особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ нараховували на одинарний посадовий оклад за основним місцем роботи.
Пунктами 4 та 5 Постанов Ради Міністрів Української PCP від 10.06.1986р. № 207-7 та Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986р. № 665-195, робітникам підприємств, організацій, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, установлено додаткову оплату праці за роботу у нічний час в розмірі 35% часової тарифної ставки за кожен час роботи в нічний час та максимальний розмір премії 60% тарифної ставки та залучати робітників на роботи в вихідні та святкові дні з оплатою праці в подвійному розмірі.
Окрім того, відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від
07.05.1986 р. № 153/10-43, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання.
Тобто, якщо до поїздки працівника в зону відчуження або після його повернення нараховували премію за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, її розмір повинні були визначати на підставі положення, що діяло на підприємстві на момент відрядження.
Постанова Укрпрофради № 207-7 від 10.06.1986 дозволяла керівникам підприємства встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.
При прийнятті рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць у Положення про преміювання мали вноситись відповідні зміни.
Тобто, якщо премію за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не нараховувалась не виплачувалась, право на її включення до довідки про заробітну плату відсутнє.
Що стосується виплати добових та харчування, то включити ці виплати до довідки немає підстав, оскільки вони не входять до грошового забезпечення.
Щодо виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення, відповідно до розпорядження КМУ від 25.11.1993 № 1006-р «З метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, дозволити МВС перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Перерахунок провести в межах фонду заробітної плати МВС.»
Як вже йшлося вище, позивач отримував заробітну плату у з врахуванням кратності 5 у відповідності до 3-ї зони небезпеки в м. Прип`ять, де від ніс службу.
Таким чином, заробітна плата нарахована та відображена у довідці вірно і проводити її перерахунок немає правових підстав, що не було враховано судом першої інстанції при винесені свого рішення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, в свою чергу, повністю спростував доводи позивача.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України задовольнити.
Постанову Славутицького міського суду Київської області від 18 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 11.10.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.