Справа № 817/543/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2016 р.Р і в н е 817/543/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Прокуратури Запорізької області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_4
про зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Прокуратури Запорізької області. З врахуванням уточнення до позовної заяви позивач просить суд зобов'язати видати довідку про середньомісячну заробітну плату станом на 15.07.2015, встановлену статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 у розмірі 22274,78 грн., станом на 01.01.2016 року - у розмірі 27720,95 грн., станом н 01.05.2016 - у розмірі 29169,36 грн., станом на 21.09.2016 - вказавши розмір виплат, передбачених чинним законодавством за період роботи з 01.04.2006 по 30.09.2006, збільшений на суму 9449,65 грн. та відсоток зростання посадового окладу та надбавки за класний чин за посадою начальника відділу з 01.06.2005 на 2,25 відсотки, станом на 01.05.2007 - із зазначенням посадового окладу старшого помічника прокурора області - 1712 грн., станом на 01.02.2008 - із зазначенням розміру надбавки за вислугу років - 682,25 грн.

До участі у справі суддею залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - заступника прокурора Запорізької області Кермана Дениса Юрійовича.

08.09.2016 відповідно до ухвали суду провадження у справі в частині вимог позивача щодо зобов'язання прокуратури Запорізької області видати йому довідку про середньомісячну заробітну плату станом на 15.07.2015, встановлену статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 у розмірі 22274,78 грн. закрито на підставі пункту 4 частини 1 статті 157 КАС України, оскільки є рішення суду, що набрало законної сили, з того самого спору і між тими самими сторонами.

08.09.2016 відповідно до ухвали суду позовну заяву ОСОБА_1 до прокуратури Запорізької області в частині позовних вимог щодо зобов'язання прокуратури Запорізької області видати позивачу довідку про середньомісячну заробітну плату станом на 21.09.2016 - вказавши розмір виплат, передбачених чинним законодавством за період роботи з 01.04.2006 по 30.09.2006, збільшений на суму 9449,65 грн. та відсоток зростання посадового окладу та надбавки за класний чин за посадою начальника відділу з 01.06.2005 на 2,25 відсотки; станом на 01.05.2007 - із зазначенням посадового окладу старшого помічника прокурора області - 1712 грн.; станом на 01.02.2008 - із зазначенням розміру надбавки за вислугу років - 682,25 грн. залишено без розгляду у зв'язку з відкликанням позивачем позовної заяви в частині вказаних позовних вимог.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги про зобов'язання видати довідки про середньомісячну заробітну плату станом на 01.01.2016 року, встановлену статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 - у розмірі 27720,95 грн., станом на 01.05.2016 - у розмірі 29169,36 грн. підтримав в повному обсязі, пояснив суду, що 21.09.2006 йому призначено пенсію за вислугою років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». В подальшому йому здійснювався перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників на підставі довідок прокуратури Запорізької області. Відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат. Тому, на думку позивача, розмір його середньомісячної заробітної плати відповідно до вимог вказаної статті має становити: станом на 01.01.2016 - 27720,95 грн., станом на 01.05.2016 - 29169,36 грн. Однак, як зазначає позивач, заступник прокурора Запорізької області видав йому довідку про середньомісячну заробітну плату станом на 01.01.2016 з зазначенням розміру заробітної плати, що не відповідає вимогам статті 81 Закону України «Про прокуратуру». Тому, позивач просить суд задовольнити його позов в повному обсязі.

Відповідач - Прокуратура Запорізької області проти позову заперечив. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що з 15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, статтею 81 якого передбачено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Разом з цим, відповідно до п. 11 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. Крім того, на думку представника прокуратури Запорізької області, на даний момент є чинними положення статті 49 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, якою визначено, що заробітна плата прокурорів і слідчих прокуратури складається з посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років і має забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, а так само закріплення кваліфікованих кадрів. Таким чином, прокуратурою Запорізької області обчислення та сплата заробітної плати здійснюється виключно на підставі штатного розпису та кошторису, затверджених Генеральним прокурором України, з врахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 та від 09.12.2015 №1013. Тому, представник відповідача вважає, що відсутні правові підстави для зазначення в довідках, які просить позивач, іншого посадового окладу, та просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - заступник прокурора запорізької області ОСОБА_4, належним чином повідомлений про місце, дату та час проведення судового засідання, не з'явився, не повідомив суд про причини неявки.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 21.09.2006 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугою років відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

08.02.2016 звернувся до відповідача про надання довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії. У відповідь на вказане звернення відповідач надіслав позивачу лист за №05/2-2982-15 від 24.02.2016 та надав довідку про середньомісячний заробіток станом на 01.01.2016 (а.с.12). Крім того, вже 01.09.2016 відповідач надіслав позивачу уточнюючі довідки про середньомісячний заробіток станом на 01.01.2016 та станом на 01.05.2016 (а.с.111-112). В даних довідках зазначено, що оклад розраховано з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Позивач не погоджується з зазначеними у довідках розмірами середньомісячної заробітної плати та вважає, що вона має відповідати вимогам Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Здійснюючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України зазначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (Закон № 1697-VII).

Однією із основоположних засад діяльності прокуратури є встановлений п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1697-VII принцип незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов'язків. Гарантії незалежності прокурора забезпечуються, зокрема, установленим порядком фінансування діяльності прокуратури, належним матеріальним забезпеченням прокурора (п. 4, п. 5 ст. 16 Закону № 1697-VII).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону Україну «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислуги років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці

За приписами ч. 3 ст. 81 Закону №1697-VII посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Згідно з ч. 4 ст. 81 Закону №1697-VII посадові оклади прокурора регіональної прокуратури установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом 1,2.

Тобто, законом чітко встановлений конкретний розмір посадового окладу прокурора регіональної прокуратури, відповідно до чого і повинний здійснюватися перерахунок пенсії прокурора.

Водночас, відповідно до пункту 13 розділу ХІІІ Закону України «Про прокуратуру» Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Однак, Кабінетом Міністрів не було виконано вимог зазначеної норми закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, які не відповідають вимогам ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» визначено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисі прокуратури, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» встановлено порядок нарахування заробітної плати на виконання вимог ч. 1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року, а Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» регулює питання виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, та премій.

Тому, невнесення відповідних змін, що відповідають вимогам статті 81 Закону України «Про прокуратуру» до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505, не може бути підставою для відмови у визначенні середньомісячної заробітної плати пенсіонера відповідно до норм Закону для перерахування його пенсії, оскільки Закон України має вищу юридичну силу відносно акту Кабінету Міністрів України.

При вирішенні судом справи суд застосовує нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, керуючись вимогами ч.ч. 1, 4 ст. 8, ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч.2 ст.8 КАС України).

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч.3 ст.8 КАС України).

Подібна бездіяльність з боку Уряду України у справі «Суханов та Ільченко проти України» кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п.35 Рішення Європейського суд з прав людини від 26.06.2014 по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви №68385/10 та 71378/10), зазначено: Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява №44912/98, п.52, ЄСПЛ 2004-IX).

Суд бере до уваги те, що станом на час виникнення спірних правовідносин норми ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року були чинними, дія статті не зупинялась, а тому суд вважає, що позивач мав обґрунтовані сподівання щодо застосування її положень.

Виходячи з вищевказаної правової позиції, право працівників прокуратури та пенсіонерів на посадові оклади у розмірах визначених ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» підлягає реалізації і захисту незважаючи на те, що нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, яким регулюється оплата праці працівників прокуратури, суперечить вказаній нормі.

Крім того, відповідач зсилається на пункт 11 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», де зазначено, що положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Однак, суд не бере до уваги такі доводи прокуратури Запорізької області з огляду на наступне.

Насамперед це суперечить вимогам ч. 1 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» у якій зазначено: «заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами».

Відсутність у бюджетних призначеннях органів прокуратури коштів для реалізації вимог закону не є підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування передбачених законом гарантій, пільг та компенсацій. Законодавство, що визначає фінансові зобов'язання держави, має первинний характер, а бюджетне - похідний від нього.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.23 Рішення по справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 (Заява №63134/00), Суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

У п.26 Рішення по справі «Кечко проти України» від 08.11.2005, також, зазначено, що Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Бурдов проти Росії», №59498/00, пар.35, ECHR 2002-III).

Такий висновок суду узгоджується з позицією Конституційного Суду України, який у справі №1-37/2008 вказав, що: «Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов'язань утверджується сутність держави як соціальної і правової. Відповідно до ст.ст.1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов'язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства».

Відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов'язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства».

У п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 зазначено, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

У п. 5.4 рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008 Конституційний Суд України вказує, що Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

На підставі вищевикладеного, рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, суд прийшов до висновку, що невидача відповідачем довідок про середньомісячну заробітну плату позивачу відповідно до вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII є порушенням основних конституційних засад та європейської правової позиції, і як наслідок, прав позивача.

Щодо позовної вимоги позивача стосовно зазначення в довідках сум, які самостійно обраховані позивачем та вказані у позовній заяві, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата складається з посадового окладу, премій і надбавок за: вислугу років, виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

З огляду на вищевказане, суд позбавлений повноважень щодо здійснення нарахувань, перерахувань заробітної плати та встановлення її чіткого розміру з урахуванням усіх складових.

Поряд з цим, необхідно зазначити, що статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Цими приписами Основного Закону України втілено загальновідому формулу обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом), тобто органи одних гілок державної влади не вправі перебирати на себе функції і повноваження інших гілок влади.

Зважаючи на вказаний конституційний принцип, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення та давати вказівки, які свідчили б про вирішення питань, які належить до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Тому, для захисту прав та свобод позивача суд вважає за необхідне зобов'язати прокуратуру Запорізької області видати ОСОБА_1 довідки про його середньомісячну заробітну плату станом на 01.01.2016 та станом на 01.05.2016 відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати прокуратуру Запорізької області видати ОСОБА_1 довідки про його середньомісячну заробітну плату станом на 01.01.2016, встановлену статтею 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 та станом на 01.05.2016, встановлену статтею 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - прокуратури Запорізької області судовий збір у розмірі 225грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.