Справа № 805/3077/16-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 р. Справа №805/3077/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Пидоненка Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Донецькій області

до Автогаражний споживчий кооператив «Вечірній» м. Маріуполь

про стягнення коштів з рахунків у банківських установах в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 30759,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, звернувся до Автогаражний споживчий кооператив «Вечірній» про стягнення коштів з рахунків у банківських установах в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 30759,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначив, що за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 30759,79 грн., що виникла в результаті несплати самостійно визначених податкових зобов'язань згідно декларації № від 03.02.2016 року. Просив суд стягнути з відповідача кошти з рахунків у банківських установах в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 30759,79 грн.

Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з'явився, заперечення до позовної заяви не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З урахуванням вимог статей 41, 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за наявними в справі матеріалами та доказами.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Відповідач, Автогаражний споживчий кооператив «Вечірній» зареєстровано в якості юридичної особи, включено до ЄДРПОУ за №30660777 та перебуває на обліку Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджено матеріалами справи станом на час розгляду справи по особових рахунках відповідача обліковується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 30759,79 грн., що виникла наступним чином:

- у сумі 7614,61 грн. (з урахуванням наявної переплати у сумі 100,45 грн.) нараховано згідно податкової декларації № від 03.02.2016 року по строку сплати 30.03.2016 року;

- у сумі 7715,06 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 03.02.2016 року по строку сплати 30.04.2016 року;

- у сумі 7715,06 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 03.02.2016 року по строку сплати 30.05.2016 року;

- у сумі 7715,06 грн. сплати нараховано згідно податкової декларації № від 03.02.2016 року по строку сплати 30.06.2016 року.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Розділ ХІІІ Податкового кодексу України регулює правовідносини щодо плати за землю та орендної плати за землі державної або комунальної власності.

Відповідно п. 285.1. ст. 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкові зобов'язання щодо сплати за землю, визначених у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за поточний рік, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що наступають за останнім календарним

днем податкового (звітнього) місяця.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, є податковим боргом платника податків.

В той же час, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.10.2014 року (далі - Закон №1669), статтею 6 якого визначено, що під час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на весь період та протягом 6 місяців після її закінчення (вказана редакція діяла до 8 червня 2016 року).

Статтею 7 Закону №1669 передбачено скасування на період проведення антитерористичної операції орендної плати за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Згідно зі ст. 1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Тобто, для застосування положень Закону №1669 та Указу Президента України №2464 необхідно дотримуватися двох чинників одночасно: періоду дії законів та території, визначеної переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Щодо періоду дії даного законодавчого акту, то згідно його положень, Закон №1669 діє на весь період антитерористичної операції , яка розпочалась з 14 квітні 2014 року та продовжує свою дію і на теперішній час, адже Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України іще не видавався.

Пунктом 5 ст. 11 Закону № 1669 передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням від 30 жовтня 2014 року №1053-р Кабінет Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено місто Маріуполь.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 5 листопада 2014 року було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30 жовтня 2014 року, проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/18327/14 від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року визнано нечинним.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, є м. Маріуполь.

При цьому, суд також вказує на те, що приписи норми ст. 6, 7 Закону України №1669 носять імперативний характер є безумовними та не передбачають виконання платником податку додаткових дій для звільнення від плати за землю, як то подання заяв, уточнюючих декларацій, сертифікатів, тощо.

Проте, 08 червня 2016 року (у зв'язку з його опублікуванням у газеті «Голос України» від 07.06.2016 № 104) набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17.05.2016 №1365-VIII, пунктом 2 якого тексти статей 6 і 7 викладено в такій редакції:

«Звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону»;

«Скасувати суб'єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону».

Статтю 4 Закону №1669, доповнено частиною четвертою такого змісту: «Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Згідно вказаного розпорядження, місто Маріуполь не включено до зазначених Переліків, з чого можна зробити висновок, що з 08 червня 2016 року позивач не є звільним від сплати земельного податку.

Таким чином, у період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 2016 року відповідач користувався пільгами, встановленими статтею 6 та 7 Закону №1669 щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності (земельного податку, орендної плати), тоді з 08 червня 2016 року у нього виникає обов'язок щодо сплати заборгованості по самостійно визначених податкових зобов'язань.

Положеннями п. 11 ст. 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено податкову вимогу форми «Ю» від 07.04.2016 року №260-17, доказів оскарження якої в судовому або адміністративному порядку до суду сторонами не надано.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 20.1.34 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів за податковим боргом у сумі 7715,06 грн. з орендної плати з юридичних осіб за червень 2016 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Донецькій області до Автогаражний споживчий кооператив «Вечірній» про стягнення коштів з рахунків у банківських установах в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 30759,79 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з рахунків у банках обслуговуючих Автогаражний споживчий кооператив «Вечірній» (87550, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 77, кв. 125, ) в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у сумі 7715 (сім тисяч сімсот п'ятнадцять) гривень 06 копійок.

В інший частині позову відмовити.

Повний текст постанови складено та підписано 25 жовтня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.