Справа № 309/3496/16-а
Суддя: Довжанин М. М.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/3496/16-а
Провадження № 2-а/309/117/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2016 р. м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.

при секретарі Попадинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст адміністративну справу за позовом Хустського РВ ГУДМС України в Закарпатській області до ОСОБА_1 про видворення за межі України в примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Хустський ОВ ГУДМС України в Закарпатській області звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач громадянин Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Хуст Закарпатської області, у грудні 2012 року в'їхав на територію України через КПП «Конотоп», з метою оформлення документів на проживання в Україні. З часу в'їзду в Україну відповідач документів на постійне місце проживання не оформив, проживав без реєстрації та 16 вересня 2016 року був пригнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП за проживання без реєстрації місця проживання в Україні.

Враховуючи те, що громадянин Російської Федерації не має постійного місця роботи, працює без документів, коштів на утримання у нього немає, порушує правила перебування в Україні, підстав для його подальшого законного перебування на території України немає. Позивач просить суд прийняти постанову, якою затримати та видворити відповідача за межі України в примусовому порядку.

Представник позивача Хустського РВ ГУДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява начальника Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області без участі представника служби, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Суд вважає, що у відповідності до ст. 128 КАС України справу можливо вирішити у відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що відносно відповідача громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 16.09.2016 року посадовою особою Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким ОСОБА_1 з грудня 2012 року проживаючи у АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання, порушив вимоги Постанови КМУ № 150 від 15.02.2012 року про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 203 ч. 1 КУпАП. Постановою начальника Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 16.09.2016 року відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 203 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Заступником начальника Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області 16.09.2016 року було винесено рішення про примусове повернення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та зобов'язано останнього покинути територію України у термін до 24.09.2016 року.

Відповідно до відмітки у такому рішенні відповідач з вказаним рішенням був ознайомлений невідкладно та прийняв зобов'язання не пізніше вказаного строку залишити територію України, однак, як вбачається з фактичних обставин, відповідач таке зобов'язання не виконав, та таким чином на теперішній час відповідач знаходиться на території України нелегально, порушуючи правила перебування іноземців на території України.

За змістом ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача законна підстава для знаходження на території України відсутня, зобов'язання про залишення території України він не виконав, бажання покинути територію України не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України.

Відповідно до ст.3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», 1950 року, учасником якої є Україна та ст. 31 ЗУ «Про правовий статут іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З матеріалів справи - письмових пояснень від 15.09.2016 року та 04.10.2016 року, що були надані відповідачем посадовій особі Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, вбачається, що обставини, які зазначені ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 ЗУ «Про правовий статут іноземців та осіб без громадянства», що унеможливлювали б примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено і обставин, відповідно до яких на відповідача поширювалась би дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Разом з тим, відповідач не звертався до Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, та доказів законності свого перебування на території України та/або набуття ним громадянства України не надав, доводи позивача не спростував.

Крім того, ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних відомостей про існування підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що відповідач не має дозволів на право перебування на території України, проживає без реєстрації дозволу на проживання, ухиляється від виїзду з України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати позовну заяву вмотивованою належним чином та такою що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України, що передбачено п.7 ч.2 ст. 162 КАС України.

Одночасно з тих самих підстав задоволенню підлягають і вимоги позивача про затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання постанови про примусове видворення відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 17, 18, 94, 158-163, 183-5, 256 КАС України, ст. 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за межі України в примусовому порядку.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Довжанин М. М.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.