Справа № 337/2317/16-а
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/337/89/2016 року
Справа № 337/2317/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Гончар В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Назаренко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти №1 батальйону №3 УПП в м. Запоріжжя ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_6, третя особа Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому вказав, що 09.06.2016 року приблизно о 00 год. 50 хв., він, керуючи автомобілем MERCEDES BENZ Е 280», державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Новгородська у м. Запоріжжя, та в районі будинку № 5 виявив раптову несправність свого автомобіля, а саме температура двигуна почала різко збільшуватись, з під капоту пішов пар, двигун транспортного засобу почав працювати не ритмічно, ривками. Розуміючи що дана поломка може призвести до суттєвих порушень транспортного засобу в плоть до вибуху, прийняв заходи до вимушеної зупинки транспортного засобу, і термінове відключення двигуна та електросистеми автомобіля. Так він зупинився біля заїзного карману зупинки громадського транспорту «вул. Новгородська», та увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Так як проїзна частина дороги проглядалась більш ніж 100 метрів, а інтенсивність руху у дану пору доби на конкретній ділянці дороги була практична нульова, у відповідності до п. 9.10 не виставляв знак аварійної зупинки. В наслідок того що транспортний засіб є дуже важким для нього, а також враховуючи характер поломки, не зміг самостійно прибрати від зупинки машину, та вирішив зачекати декілька хвилин, після чого прохати допомоги у сторонніх осіб, або від'їхати вже самостійно. В цей же час, зупинився поліцейській патруль, та один з працівників поліції як і пізніше з'ясував поліцейський ОСОБА_6, підійшов та зазначив порушення правила зупинки транспортного засобу, та про притягнення до адміністративної відповідальності. Він почав пояснювати, що це вимушена зупинка через несправність автомобіля, та попрохав поліцейських допомогти відштовхати автомобіль далі від зупинки громадського транспорту, на що отримав відповідь, що зараз відносно нього буде винесено постанову про адміністративне правопорушення а потім допоможуть від штовхати автомобіль. Працівник поліції попрохав надати йому водійське посвідчення та реєстраційні документи на транспортний засіб, які надав, після чого останній начав складати постанову у справі про адміністративне правопорушення не дивлячись на зауваження та пояснення. Вважає, що постанова серії ПС2 №316579 від 08 червня 2016 року є неправомірним та необґрунтованою. Поліцейський ОСОБА_6, не ознайомив з правами та обов'язкам відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 130, 268 КУпАП. Він не являється правопорушником, за останній календарній рік і більше не скоїв жодного адміністративного правопорушення і являється законослухняним громадянином. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, він діяв на підставі чинних «Правил дорожнього руху» та в межах законодавства України. Просить суд визнати дії поліцейського ОСОБА_6, при винесені постанови протиправними; визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне порушення у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги просив їх задовольнити, суду пояснив, окрім вказаного у позові, що страховий поліс поліцейському не надавав так як вважав це за непотрібне. У постанові невірно вказано час. Зауважив, що звертався зі скаргою на дії поліцейського до управління патрульної поліції та до Києву та надана відповідь, що порушень у діях поліцейського не виявлено. На слідуючий день після вказаних подій, він звертався з приводу ремонту автомобіля і на автомобілі замінили помпу. Також пояснив, що поліцейський казав, що права йому оголошувати не буде, посвідчення не пред'явив, жетон показав тільки після того як його напарник втрутився, та і сам жетон показав на одну буквально секунду.

Відповідач ОСОБА_6 суду надав письмові заперечення на позов, у яких вказав, що з позовною заявою повністю не згоден, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Вказав, що ним з напарником на маршруті патрулювання було візуально виявлено автомобіль Mercedes Benz д.н.з НОМЕР_1 який стояв з порушенням вимог п. 15.9 "е" Правил дорожнього руху України. Зупинившись, вийшовши зі службового автомобіля "TOYOTA PRIUS", підійшовши до транспортного засобу за кермом якого знаходився позивач, представившись згідно Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимогу п. 15.9 "е" ПДР, в якому наголошується: Зупинка забороняється - ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м. від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Отже, позивач здійснив стоянку ближче 30 метрів від дорожнього знаку 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса". Позивачем не було пред'явлено полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, вислухавши заяви та пояснення позивача, було наголошено, що вони не відповідають дійсності і позивач вчиняє спробу уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. Враховуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно нього була винесена постанова у справі про таке правопорушення. Просить у позові відмовити.

У судовому засіданні відповідач просив у позові відмовити з мотивів викладених у письмових запереченнях та додатково пояснив, що вул. Новгородській був помічений автомобіль з аварійною сигналізацією у кармані для громадського транспорту, підійшли до нього представилися, роз'яснили суть правопорушення, попросили надати документи. Позивач надав посвідчення водія і технічний паспорт на авто, але поліс страхування надавати відмовився. Позивач казав, що автомобіль перегрівся, його попросили прийняти заходи для того, щоб прибрати автомобіль. Також позивач був повідомлений про складання постанови, яку згодом підписав, від допомоги відмовився.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції надав письмові заперечення на позов у яких вказав, що враховуючи пояснення інспектора роти №1 батальйону №3 УПП у м. Запоріжжі ОСОБА_6, та враховуючи пояснення поліцейського ОСОБА_5, які несли службу по охороні громадського порядку у м. Запоріжжі 08.06.2016 наголошується, що цього дня на маршруті патрулювання нами було візуально виявлено автомобіль Mercedes Benz д.н.з НОМЕР_1 який стояв з порушенням вимог п. 15.9 "е" Правил дорожнього руху України.

Зупинившись, вийшовши зі службового автомобіля "TOYOTA PRIUS", підійшовши до транспортного засобу за кермом якого знаходився Позивач, представившись згідно ч.3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимогу п. 15.9 "е" ПДР, в якому наголошується: Зупинка забороняється - ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Отже, Позивач здійснив стоянку ближче 30 метрів від дорожнього знаку 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса". Оскільки згідно ч.1, п.2, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" - були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках - якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4»а» Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; в) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Окремо наголошую, що Позивачем не було пред'явлено саме: поліс (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Про те, що за відмову надати поліс передбачена адміністративна відповідальність, за ч. 1 ст. 126 КУпАП, Позивача було попереджено. Згідно п 1.5. ПДР "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ті інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів де забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередите про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції власника дороги або уповноважений ним орган" та п. 9.10 "Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійно зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеці дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними" і що окрім цього згідно п 15.14 "У разі вимушено зупинки в місці, де зупину заборонено, водій повинен вжити всіх заходів щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил". Щодо пояснень у позові, та наголошує - аварійна сигналізація на транспортному засобі Позивача ввімкнена не. була, знак аварійної зупинки ні був встановлений. Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають події інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення його діях. З огляду на викладене вважає, що оскаржувана позивачем постанов Серія ПС2 №316579 від 08.06.2016 у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП винесена правомірно, на законних підставах та є такою, що скасуванню не підлягає.

У судовому засіданні представник Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, окрім викладеного у письмових запереченнях, пояснив, що було встановлено факт не надання полісу страхування, так як позивач відмовився його надавати мотивуючи тим, що не зобов'язаний це робити.

Дослідивши матеріали справи, надані документи, відеозапис, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Судом встановлено, що поліцейським роти №1 батальйону №3 УПП в м. Запоріжжя ДПП ОСОБА_6 складено постанову серії ПС2 №316579 про адміністративне правопорушення, згідно до якої 08.06.2016 року о 00-55 годині ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом MERCEDES BENZ Е 280, державний номер НОМЕР_1 у м. Запоріжжя на вул. Новгородська, 5 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.41.1 Пункт зупинки автобуса, здійснивши стоянку в області його дії, та не пред'явив поліс обов'язкового страхування, чим порушив п.5.41.1 розділ 33 ПДР та п. 2.1(ґ) ПДР

Дії ОСОБА_3 були кваліфіковані за ст. 122 ч.1 та ст. 126 ч.1 КУпАП та позивач був підданий адміністративному штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 69,70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до п.5.41.1 розділу 33 ПДР України, знак «Пункт зупинки автобуса» позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів.

Згідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках, зокрема якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Положеннями п. 2.4. ПДР України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 2.1 «ґ» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 15.14 ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб.

У якості доказу відповідачем суду надано відеофіксація правопорушення, яка оглянута у присутності сторін. З запису відео фіксації вбачається, що автомобіль позивача знаходився та стояв біля заїзного карману зупинки громадського транспорту саме на проїзній частині в межах зони дії знаку «Пункт зупинки автобуса», аварійна світлова сигналізація на транспортному засобі була увімкнена, що не оспорюється сторонами.

Твердження позивача про те, що він здійснив вимушену зупинку у зв'язку з тим, що автомобіль був несправний, у судовому засіданні, при огляді відеозапису, не знайшли свого підтвердження. З відеозапису та з пояснень сторін вбачається, що позивач і ще один пасажир автомобіля, не намагалися здійснити жодного заходу, щоб прибрати транспортний засіб.

Посилання позивача не те, що згодом його автомобіль був відремонтований, та на ньому була замінена помпа, яка й спричинила аварійну зупинку, суд не приймає до уваги, так як дане твердження не підтверджене належними доказами.

Доводи позивача зводяться фактично до того, що поліцейським був порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності, які суд сприймає критично, так як з пояснень самого позивача, скарги на дії поліцейського у належні органи, мали відповідь про відсутність порушень у діях поліцейського. Крім того, можливі порушення з боку поліцейського не виключають факту вчинення адміністративного правопорушення. Це стосується й помилки у постанові з приводу дати складання, а саме: з відеозапису вбачається, що обставини мали місце 09.06.2016 року.

Що стосується твердження позивача про те, що його не ознайомили з правами та обов'язкам відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 130, 268 КУпАП.

Відповідно до копії постанови серії ПС2 №316579, у графі роз'яснення прав передбачених ст. 268 КУпАП, права та порядку і строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-289 КУпАП, наявний підпис позивача.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку поліцейського. З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає, що поліцейський діяв у межах своїх повноважень при складанні постанови, та накладенні адміністративного штрафу.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

На думку суду, підстави незгоди з притягненням до адміністративної відповідальності, висунуті позивачем, свідчать про спробу позивача уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, та не приймаються судом до уваги. Таким чином суд вважає, що законних підстав задоволення адміністративного позову немає.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Положення частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 року, ст. 2, 6, 8, 9, 11, 69, 71, 72, 104, 159, 160, 163, 171-2 КАС України, ст. 122 ч.1, 126 ч.1, 283, 284, 285 КУпАП, ст. 14, 53 Закону України «Про дорожній рух», суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №316579 від 08.06.2016 року та закриття провадження по справі - відмовити.

Судові втрати покласти на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя:

Повний текст постанови виготовлений 25.10.2016 року

Суддя: