Справа № 815/2185/16
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2185/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Арцизський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов'язання поновити на роботі, стягнення заробітної плати та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУ НП в Одеській області), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі - ГУ ДКСУ в Одеській області), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Арцизський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - Арцизський ВП ГУ НП в Одеській області) , за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ №535 від 25.03.2016 року тимчасово виконуючого обов'язки начальника ГУ НП в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов'язки начальника ГУ НП в Одеській області від 12.04.2016 р. №211 о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1, старшого інспектора Татарбунарського відділення поліції Арцизського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області; зобов'язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора Татарбунарського відділення поліції Арцизського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області у звані майора поліції; стягнути з відповідача на корись ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 квітня 2016 року та до моменту фактичного поновлення на публічній службі, а також інші виплати, премії та кошти, які були встановлені та підлягають виплаті у зв'язку із його незаконним звільненням із служби в поліції; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, яке було утримане відповідно до п.2 наказу №535 від 25.03.2016 року; зобов'язати відповідача внести виправлення до трудової книжки серії НОМЕР_1 щодо недійсності запису № 6 про звільнення з 19.04.2016 року; стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну внаслідок незаконного звільнення зі служби в поліції в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив наступне.

Відповідно до наказу ГУ НП в Одеській області № 87 о/с від 07.11.2015 року, позивач прийнятий на службу до поліції на посаду старшого інспектора Татарбунарського відділення поліції Арцизського ВП ГУ НП в Одеській області зі спеціальним званням майор поліції.

Позивач зазначає, що 21.04.2016 року йому стало відомо про те, що відповідно до Закону України «Про національну поліцію» його звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), про що було винесено відповідний наказ № 211 о/с від 12.04.2016.

На підставі наказу ГУ НП в Одеській області від 25.03.2016 року № 535, за підписом тимчасово виконуючого обов'язки начальника ГУ НП в Одеській області генерал поліції З рангу Лорткіпанідзе Г.Г., 25.04.2016 року позивач отримав витяг з вищезазначеного наказу № 211 о/с від 12.04.2016. та трудову книжку.

З вищевказаними наказами ОСОБА_1 не згоден та вважає їх незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Так, відповідно до наказу ГУ НП в Одеській області від 10.02.2016р. № 221, відносно ОСОБА_1 було призначене службове розслідування за фактом відсутності на службі без поважних причин 29 та 30 грудня 2015 року, а також 19 та 25 січня 2016 року.

На думку позивача, останній дисциплінарного проступку не вчиняв та зазначив, що в ході проведення службового розслідування надав письмове пояснення з цього приводу, в якому вказано, що заступав на добові чергування в слідчо-оперативну групу (СОГ) Татарбунарського відділення поліції Арцизського ВП ГУ НП в Одеській області 21.11.2015 року, 19.12.2015 року, 26.12.2015 року, 16.01.2016 року та 22.01.2016 року на підставі наказу МВС від 22.10.2012 року № 940 «Про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України», яким затверджено Інструкцію з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події (далі - Інструкція).

Позивач вважає, що 29 та 30 грудня 2015 року, а також 19 та 25січня 2016 року, як зазначено у наказі, був відсутній на службі законно, у зв'язку з тим, що: 26.12.2015 року (у суботу - вихідний день) він перебував на добовому чергуванні у складі СОГ Татарбунарського відділення поліції Арцизського ВП ГУ НП в Одеській області, 27.12.2015 року (неділя) є загальнодержавним вихідним днем, тому відповідно до ст. 91 Закону України № 580-VIIІ, 28.12.2015 року та 29.12.2015 року відпочивав на підставі п. 6.17 Інструкції, так як фактично перебував на службі понад 20 годин; 30.12.2015 року (середа), у зв'язку із сімейними обставинами на підставі п.5 ст. 91 Закону України № 580-VIIІ, у позивача виникла гостра необхідність у використанні компенсації часу відпочинку у зв'язку з виконанням службових обов'язків у вихідний день (за суботу 21.11.2015 року, так як раніше ОСОБА_1 не використав компенсаційний день), про що він письмово сповістив керівництво 29.12.2015 року; 16.01.2016 року (у суботу - вихідний день) ОСОБА_1 знаходився на добовому чергуванні у складі СОГ Татарбунарського відділення поліції Арцизського ВП ГУ НП в Одеській області, 17.01.2016 року (неділя) є загальнодержавним вихідним днем, відповідно до ст. 91 Закону України № 580-VIIІ, а 18.01.2016 року (понеділок) та 19.01.2016 року (вівторок) відпочивав на підставі п. 6.17 Інструкції, так як фактично перебував на службі понад 20 годин; 22.01.2016 року позивач також перебував на добовому чергуванні у складі СОГ Татарбунарського відділення поліції Арцизського ВП ГУ НП в Одеській області, 23.01.2016 року (субота) та 24.01.2016 року (неділя) є загальнодержавними вихідними днями, відповідно до п. 3 ст. 91 Закону України № 580-VIIІ, тому 25.01.2016 року відпочивав на підставі п. 6.17 Інструкції,так як фактично перебував на службі понад 20 годин.

Крім того, в порушення п. 3 ст. 14 Статуту, відповідачем було доручено проведення службового розслідування начальнику сектору Татарбунарського ВП Арцизського ВП ГУ НП в Одеській області підполковнику поліції ОСОБА_3, який зацікавлений у наслідках розслідування, тому як має упереджене ставлення та неприязні відносини до ОСОБА_1.

Позивач під час розгляду справи підтримав позовні вимоги з підстав,викладених в адміністративному позові, та просив задовольнити позов у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку письмового провадження, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Відповідачі та третя особа до судового засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином та своєчасно про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи неявку у судове засідання відповідачів та третьої особи, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд розглядає справу в порядку письмового провадження, що відповідає приписам ч. 6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно послужного списку № М-185523, наказом № 84 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_1 прибув з Міністерства внутрішніх справ на службу до Татарбунарського ВП Арцизського ВП ГУ НП в Одеській області; підстава: заяви позивача від 07.11.2015 року, пункт 9 та 12 розділу Х Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до графіків несення служби в складі слідчо-оперативної групи співробітниками Татарбунарського ВП Арцизського ВП ГУ НП в Одеській області, ОСОБА_1 перебував на добовому чергуванні 14.12.2015 року, 19.12.2015 року, 26.12.2015 року, 16.01.2016 року, 22.01.2016 року та 31.01.2016 року.

29.12.2015 року, 30.12.2015 року, 19.01.2015 року, 25.01.2015 року начальником сектору Татарбунарського ВП АВП ГУ НП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_3 складалися акти у присутності свідків про відсутність на службі старшого інспектора Татарбунарського ВП АВП НУ НП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1

Згідно наказу ГУ НП в Одеській області від 10.02.2016 року № 221, призначено службове розслідування по факту відсутності на службі без поважних причин старшого інспектора Татарбунарського ВП Арцизського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 29 та 30 грудня, а також 19 та 25 січня 2016 року.

Відповідно до висновку за результатами службового розслідування від 09.03.2016 року, комісією запропоновано службове розслідування за фактом грубого порушення дисципліни старшим інспектором Татарбунарського відділення поліції Арцизького відділу поліції ГУ НП в Одеській області майором поліції ОСОБА_1 вважати закінченим; за грубе порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІУ, п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію України», що виразилось у невиході на службу без поважних причин протягом чотирьох робочих днів, старшого інспектора Татарбунарського відділення поліції Арцизького відділу поліції ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції за п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС; УФЗБО (ОСОБА_4) утримати грошове забезпечення старшого інспектора Татарбунарського відділення поліції Арцизького відділу поліції ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 за 29 та 30 грудня 2015 року, а також 19 та 25 січня 2016 року.

Відповідно до наказу т.в.о начальника генерал поліції третього рангу Г. Лорткіпанідзе від 25.03.2016 року № 535, передбачено звільнення позивача зі служби в поліції за п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту та утримання грошового забезпечення старшого інспектора Татарбунарського відділення поліції Арцизького відділу поліції ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 за 29 та 30 грудня 2015 року, а також 19 та 25 січня 2016 року.

12.04.2016 року згідно Наказу № 211 о/с від12.04.2016 року, відповідно до Закону України « Про Національну поліцію», за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) майора поліції ОСОБА_1, старшого інспектора Татарбунарського відділення поліції Арцизського відділу поліції Головного управління національної поліції в одеській області, з 19.04.2016 року звільнено зі служби, виплативши грошову компенсацію за 10 діб невикористаної відпустки за період роботи з 01 січня 2016 року по день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 77, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію України, 2. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Приписами ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: службу у святкові та вихідні дні; службу позмінно; службу з нерівномірним графіком; службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Для поліцейських установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов'язків.

Поліцейським, які виконували службові обов'язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Згідно ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до положень ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Приписами ст. 12 Дисциплінарного статуту встановлено перелік видів дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно п.6.17 Інструкції, членам СОГ та ОГ (у разі їх створення), які фактично перебували на службі менше 16 годин, надається 12 годин відпочинку, до 20 годин - 32 години відпочинку, понад 20 годин - 48 годин відпочинку.

Як встановлено судом та зазначено позивачем в адміністративному позові, позивач перебув на добовому чергуванні 26.12.2015 року та 16.01.2016 року у суботу, йому було надано 48 годин або 2 доби відпочинку 27.12.2015 року, 28.12.2015 року, 17.01.2016 року та 18.01.2016 року, проте позивач не прибув на службу і на третю добу після чергування 29.12.2015 року та 19.01.2016 року. 22.01.2016 року чергування позивача припало на п'ятницю, 23.01.2016 року та 24.01.2016 року йому надано 48 годин або 2 доби відпочинку, проте позивач не прибув на службу і на третій день 25.01.2016 року, обґрунтовуючи відсутність на службі тим, що час відпочинку припадав на загальнодержавні вихідні дні. 30.12.2015 року позивач не прибув на службу у зв'язку із сімейними обставинами, та зазначив, що повідомив керівництво відділення про це 29.12.2015 року. Проте, до суду доказів на підтвердження факту попередження третьої особи не надано, крім того 29.12.2015 року ОСОБА_1 на службі не перебував.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позивач не прибув на службу 29.12.2015 року, 30.12.2015 року, 19.01.2016 року та 25.01.2016 року без поважних причин, оскільки Інструкцією не передбачено, що 48 годин відпочинку, які надаються поліцейському, що перебував на службі понад 20 годин, повинні припадати саме на робочі дні, а не вихідні.

Відповідно до положень ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В постановах Верховного Суду України від 05.03.2012 року по справі №21-42а12 та від 17.02.2015 року по справі №21-8а15 зроблений висновок про те, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема,Законом України "Про міліцію", Законом України "Про державну податкову службу", "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР", а тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, при цьому, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції, тобто, Законом України "Про Національну поліцію" не врегульоване питання щодо звільнення осіб зі служби через прогул, суд, з урахуванням висновків Верховного Суду України, вважає можливим застосувати до спірних правовідносин окремі положення Кодексу законів про працю України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Арцизський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов'язання поновити на роботі, стягнення заробітної плати та грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Н.В.Бжассо