Справа № 809/1244/16
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р. Справа № 809/1244/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Пиріг Х.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Мадриги М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №328666-17 від 30.06.2016, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №328666-17 від 30.06.2016.

Позовні вимоги мотивовано тим, що транспортний податок на транспортний засіб власника ОСОБА_1, марки LEXUS LX570, 2012 року випуску, об'єм двигуна 5663 куб. см., - в розмірі 25000,00 грн. відповідачем нараховано протиправно, в порушення статей 12, 267 Податкового кодексу України, частини 1 статті 58 Конституції України. Зазначає, що рішення Івано-Франківської міської ради про встановлення транспортного податку не могло бути прийнятим та оприлюдненим до 2015 року, оскільки зміни до статті 267 Податкового кодексу України набрали чинності з 01.01.2016, тому повинні застосовуватися не раніше 2017 року, який вважає початком бюджетного періоду. Водночас стверджує, що 2016 рік, за який позивачу нараховано транспортний податок є плановим періодом у який сплата нового податку не може бути визнана обов'язковою. Припускає, що обчислення ставки транспортного податку має нараховуватися з лютого 2016 по 31 грудня 2016, зокрема з моменту прийняття рішення Івано-Франківською міською радою. Крім цього, мотивує позовні вимоги тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було вручено позивачу 27.07.2016, з порушенням підпункту 267.6.2 пункту 267.6. статті 267 Податкового кодексу України.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнала, з мотивів викладених в письмовому запереченні (а.с.20-21), в задоволенні позову просила відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, марки LEXUS LX570, 2012 року випуску, об'єм двигуна 5663 куб. см., номерний знак НОМЕР_1. Вказана обставина не заперечується та визнається сторонами.

Державною податковою інспекцією у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області 30.06.2016 було прийнято податкове повідомлення - рішення №328666-17, яким визначено податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок в розмірі 25000,00 гривень (а.с.7).

Підставою для визначення позивачу транспортного податку слугували висновки контролюючого органу про те, що згідно бази даних, наявної в ДПІ у м. Івано - Франківську позивачу належить транспортний засіб марки LEXUS LX570, 2012 року випуску, об'єм двигуна 5663 куб. см., який у відповідності до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є об'єктом оподаткування (а.с.29).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно положень підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Кодексу, податкове законодавство ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності - згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Зазначений принцип визнано законодавцем однією з основних засад податкового законодавства.

Приписами статті 5 Кодексу визначено порядок співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, а саме, що для регулювання відносин у сфері справляння податків і зборів, застосовуються поняття, правила та положення, які встановлено Податковим кодексом України.

Порядок формування доходної частини бюджетів, визначено у частині третій статті 27 Бюджетного кодексу України, а саме: закони України, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

З урахуванням вимог чинного законодавства зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема статтю 267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції та згідно змін якої введено транспортний податок. Тобто не пізніш як за шість місяців до початку 2016 року.

Відповідно підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно підпункту 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 даного Кодексу базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Зокрема, підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 даної статті Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Отже, з врахуванням 2016 року, як податкового (звітного) року, «Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016, «Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №403 від 10.04.2013, критерії транспортного засобу позивача арки LEXUS LX570, 2012 року випуску, об'єм двигуна 5663 куб. см., підпадають від визначення об'єкт оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, оскільки середньоринкова вартість його становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року та він використовувався до 5 років. Вказане не заперечуються сторонами.

З приводу застосування принципу стабільності до локальних актів органів місцевого самоврядування, суд зазначає наступне.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного року, що настає за плановим.

Офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті (пункт 12.5 статті 12 Податкового кодексу України).

Положення «Про податок на майно» затверджене рішенням Івано-Франківської міської ради №10-3 28.01.2016, яким встановлено на території міста Івано-Франківська місцеві податки і збори, серед яких транспортний податок (пункт 3 Положення). Вказане Положення оприлюднене у газеті «Західний кур'єр» 04.02.2016 (а.с.31-42).

Однак, у відповідності до пунктів 7, 4 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності з 01.01.2016, установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 146 Конституції України, інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Отже, мотивування позивачем вимог щодо застосування в даному випадку норм рішень органу місцевого самоврядування не раніше початку бюджетного періоду, є безпідставним.

З приводу пріоритетності приписів Податкового кодексу України та Бюджетного кодексу України по відношенню до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015, суд звертає увагу на те, що зокрема цей Закон визначає дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України в часі.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України викладене у Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999, відповідно до абзацу 2 пункту 2 якого, Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Однак, сплата транспортного податку не є відповідальністю за правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу. Натомість, обов'язок зі сплати податків встановлений статтею 67 Конституції України.

Отже, підпункт 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України не є нормою, яка пом'якшує або скасовує відповідальність особи, а тому згідно вимог частини 1 статті 58 Конституції України не має зворотної дії в часі.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту 267.5.1. пункту 267.5. статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Порядок обчислення та сплати податку визначений пунктом 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, пунктами якої визначено вичерпні випадки нарахування транспортного податку відносно місячних строків, серед яких не міститься нарахування вказаного податку у період з моменту прийняття рішення органом місцевого самоврядування.

Тому, обчислення ставки транспортного податку з лютого 2016 по 31 грудня 2016 є необґрунтованим.

Згідно з підпунктом 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Слід зазначити, що покликання позивача на порушення порядку вручення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №328666-17 від 30.06.2016, визначеного підпунктом 267.6.2. пункту 267.6. статті 267 Податкового кодексу України, не звільняє його від обов'язку сплати транспортного податку.

Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак, позивачем не доведено протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідач приймаючи 30 червня 2016 оскаржуване податкове повідомлення-рішення №328666-17 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» на суму 25000,00 грн., діяв з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття, на підставі та в межах повноважень визначених Законом.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 24.10.2016.