Справа № 522/14797/16-а
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/781/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бойчука А. Ю.,

при секретарі Скибінській Є. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.08.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, по якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 №544 від 29.07.2016 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ч. 9, 14 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 11900,0 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення №544 від 29 липня 2016 року, він визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9, 14 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 11 900 гривень. З вказаним адміністративним стягненням він не згоден, вважає, що дії Департаменту ДАБІ в Одеській області незаконними, а вказану постанову такою, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні 13 жовтня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 13 жовтня 2016 року не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, вислухавши думку осіб, які брали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що 04.07.2016 року Департаментом ДАБІ в Одеській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відповідачем на обєкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1, про що був складений акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04.07.2016 року (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки встановлено, що позивачем було самочинно влаштовано лоджію, яка експлуатується без введення в установленому законодавством порядку, що вказує на порушення позивачем ч.1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ч. 2 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У зв'язку із виявленими порушеннями, на підставі акту перевірки відповідачем видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04.07.2016 року та складено протокол про адміністративне правопорушення.

У приписі вимагається усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності до 04 серпня 2016 року.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення №544 від 29.07.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9, 14 ст.96 КУпАП та накладенно штраф в розмірі 11900 гривень.

Відповідно до ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 10 КУпАП вина є обов'язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно до ст.. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно до ст.. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Крім того, у відповідності до ст. 278 КпАП України при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), який розглядатиме справу, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає, вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП.

Згідно з ч.9 ст.96 КУпАП виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо обєктів IV категорії складності тягне за собою накладення штрафу від шестисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Втім, позивачем не виконуються будівельні роботи щодо належного йому майна, що підтверджується також і самою постановою від 29 липня 2016 року, у абз.1 розділу «порушення» якої зазначено наступне: «Під час виїзду на місце за адресою: АДРЕСА_2 будівельні роботи не виконувались».

У абз.6 розділу «порушення» відповідач зазначає наступне: «Відповідно до технічного паспорту інвентаризації кв.16по пров. Мукачівському, 5, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» від 12.08.2010 року, встановлено, що на обєкті було влаштовано лоджію орієнтовними розмірами 1,20*2,10м, встановлена металева решітка, а також виконані роботи з улаштування водовідведення».

Таким чином, виходячи з самого тексту постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, вбачається, що відповідач визнає факт того, що будівельні роботи з облаштування лоджії були проведені та закінчені ще у 2010 році.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за вказане адміністративне правопорушення позивач вже був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Так, згідно із постановою №3097 від 05 жовтня 2010 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.96 КУпАП.

На виконання зазначеної постанови позивач сплатив штраф у розмірі 170,0 гривень.

Згідно ч.3 ст.96 КУпАП (в редакції, що існувала на момент накладення стягнення) заборонялось проектування об'єктів і споруд з порушенням затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації, виконання будівельних або реставраційних робіт без дозволу чи затвердженого проекту або з відхиленням від нього.

Наведена редакція норми, яка існувала на момент виконання та завершення будівельних робіт, є більш широкою, та охоплювала склад правопорушення, до якого притягається позивач за оскаржуваною постановою.

Таким чином, наведені обставини свідчать про повторне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності фактично за одне й те саме правопорушення, що є прямим порушенням ст.61 Конституції України, згідно із якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та у відповідності до п.8 ч.1 ст.247 КУпАП це є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому слід зауважити, що згідно протоколом від 04.07.2016 року не було взагалі встановлено порушення ОСОБА_1 частини 9 статті 96 КУпАП, що додатково свідчить про безпідставність притягнення позивача за вказаною частиною статті.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.14 ст. 96 КУпАП суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.14 ст.96 КУпАП експлуатація об'єктів будівництва IV категорії складності, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію тягне за собою накладення штрафу від шестисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, проаналізувавши положення ч.14 ст.96 КУпАП можна дійти висновку, що диспозиція наведеної статті привязує ознаки обєктивної сторони адміністративного правопорушення до конкретної дати завершення обєктів будівництва, а саме: 19 січня 2012 року.

Наведене свідчить, що для кваліфікації адміністративного правопорушення за ч.14 ст.96 КУпАП необхідно встановити щонайменше два елементи обєктивної сторони: факт експлуатаціїоб'єктів будівництва, та момент завершення будівництва саме після 19 січня 2012 року.

Втім, в оскаржуваній постанові відповідач посилається лише на те, що позивач здійснює експлуатацію належного йому обєкту, та не доводить факту завершення будівництва саме після 19 січня 2012 року.

При цьому, є очевидним, що ОСОБА_1 завершив будівництво ще у 2010 році, що підтверджується оскаржуваною постановою, постановою відповідача від 05 жовтня 2010 року, технічним паспортом інвентаризації АДРЕСА_3, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» 12.08.2010 року.

Наведені обставини свідчать про відсутність усіх необхідних елементів обєктивної сторони, а, отже, і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.14 ст.96 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що всупереч ст. 280 КУпАП, під час винесення постанови від 15 квітня 2015 року про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 9, 14 ст. 96 КУпАП, відповідачем були зясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У звязку з чим суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не були у повному обсязі досліджені обставини події, не дана належна оцінка доказам винності позивача, а тому прийнято хибне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, таким, що знайшли своє належне підтвердження у матеріалах та при розгляді справи, тому приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 17, 18, 19, 33, 71, 79, 86, 99, 100, 102, 104, 128, 158, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 №544 від 29.07.2016 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ч. 9, 14 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 11900,0 гривень.

Постанова підлягає оскарженню відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року № 3-рп/2015

Суддя: А. Ю. Бойчук