Справа № 820/15074/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/1278/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Новий стиль" до Харківської митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Харківська митниця) про скасування рішень за касаційною скаргою Харківської митниці на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ПАТ "Новий стиль" в Харківському окружному адміністративному суді пред'явило позов до Харківської митниці про скасування рішень.

Просило:

- скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів від 19 лютого 2014 року № 807000003/2014/000204/2;

- скасувати картку відмови Харківської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19 лютого 2014 року №807100000/2014/00130.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року, залишеною без змін Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, адміністративний позов задоволено.

Скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів від 19 лютого 2014 року № 807000003/2014/000204/2.

Скасовано картку відмови Харківської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19 лютого 2014 року №807100000/2014/00130.

Стягнено з Державного бюджету України на користь ПАТ "Новий стиль" сплачений судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Харківська митниця подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30 травня 2013 року між ПАТ "Новий Стиль" та The E Chair Company (Тайвань) було укладено контракт № 300513-WEN (далі - Контракт), відповідно до якого фірма The E Chair Company (далі - продавець) зобов'язалася продати, а ПАТ "Новий Стиль" (далі - покупець) прийняти та оплатити мебельну фурнітуру (далі - товар) відповідно до пункту 4.1. розділу 4 Контракту, ціна на товар, що поставляється, вказується в специфікаціях та інвойсах на конкретну партію товару.

На виконання умов Контракту, згідно з комерційним інвойсом від 06 грудня 2013 року № W131206001 на адресу позивача поставлено товар: пластиковий регульований підлокітник Rмод. "WS-122L" 1800 шт., пластиковий регульований підлокітник Rмод. "WS-122R" 1800 шт. за ціною 3,1100 USD; пластиковий підлокітник лівий мод. "WS-376L" 288 шт. за ціною 1,3800 USD; пластиковий підлокітник з кронштейном лівий мод. "WS-868L" 1860 шт., пластиковий підлокітник правий мод. "WS-868 R" 1860 шт. за ціною 1,3100 USD, а всього на суму 16 864,08 USD.

17 лютого 2014 року позивач надав до Харківської митниці митну декларацію від 17 лютого 2014 року ІМ № 40 807100000/2014/005737 і вказав митну вартість 187 904,38 грн., що на дату митного оформлення складало 21 746,93 USD (ціна товару 16 864,08 USD (145 714,08 грн.) з додаванням витрат на транспортування 4 882,85 USD (42 190,30 грн.).

Митну вартість товару позивачем було визначено за ціною контракту від

30 травня 2013 року № 300513-WEN.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав до Харківської митниці наступні обов'язкові документи: декларацію митної вартості; контракт з фірмою The E Chair Company (Тайвань) від 30 травня 2013 року № 300513-WEN; інвойс від 06 грудня 2013 року № W131206001 до Контракту.

Крім того, декларант надав до митного органу наступні документи: додаток від 06 грудня 2013 року № 4 до Контракту; міжнародну товарно-транспортну накладну від 13 лютого 2014 року CMR 426069, яка підтверджує факт отримання і перевезення товару, та інші документи, що підтверджують вартість перевезення товару (контракт від 05 березня 2012 року № 120447, калькуляції транспортних витрат, довідка про транспортні витрати від 13 лютого 2014 року, книжка

МДП JX. 76167611, рахунок-фактура від 13 лютого 2014 року LS-3802223); сертифікат походження товару від 09 грудня 2013 року EF 13DС03959; лист про відсутність взаємозалежності між позивачем та постачальником від 17 лютого 2014 року; митна декларація країни відправлення від 10 грудня 2013 року DA//02/GR53/1673; звіт про оцінку майна від 18 лютого 2014 року №18/02/2014/03(01); лист про страхування товару (б/н від 17 лютого 2014 року).

Під час митної консультації від 17 лютого 2014 року № 9412 (до декларації митної вартості ІМ № 807100000/2014/005737) відповідачем були витребувані наступні додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на корить продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення країни відправлення 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на запит ПАТ "Новий Стиль" для підтвердження митної вартості товару надало до Харківської митниці письмові пояснення стосовно визначення митної вартості товарів за першим методом (лист від 18 лютого 2014 року вих. № 2014/02-18) та про те, що документи, які запропоновано додатково надати, були додані до митної декларації від 17 лютого 2014 року ІМ 40 №807100000/2014/005737. Крім цього було надано додатково звіт про оцінку майна від 18 лютого 2014 року № 18/02/2014/03(01).

З посиланням на відсутність достатньої інформації для визначення рівня митної вартості при розгляді запиту відділом контролю митної вартості було проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення, цінову інформацію на подібні та аналогічні товари.

Відповідачем було видано картку відмову у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19 лютого 2014 року № 807100000/2014/00130, якою повідомлено позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 19 лютого 2014 року № 807000003/2014/000204/2, яким встановлена вартість згідно з розрахунком, зокрема, 4,7082 USD/кг замість вартості, визначеної декларантом у розмірі 2,92 USD /кг.

Позивач, не погодившись з таким рішенням та виданою відповідачем карткою відмови, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, та залишаючи рішення суду першої інстанції без зміни суд апеляційної інстанції, виходили з того, що ПАТ "Новий стиль" до митного органу подано всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, належними документами, наявними в матеріалах справи, підтверджено ціну товару, який імпортований позивачем на митну територію України на підставі контракту від 30 травня 2013 року № 300513-WEN, а відповідач не надав таких доказів та не довів, що митна вартість товару, яка заявлена позивачем, нижче вартості товару та вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених іншими митницями України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України, митний, орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої, другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно із частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59, 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1-им методом, митний орган посилався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів. Відповідно до положень Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Окрім того, в рішенні про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають та яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Щодо посилання скаржника на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, то, як правильно зазначили суди, самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

З огляду на це є правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачем митному органу для митного оформлення товару були надані належні та допустимі докази в підтвердження вартості товару, а надані документи не містять розбіжностей та вказують, що їх данні піддаються обчисленню, тоді як митним органом не підтверджено, що додаткові документи, які ним були витребувані, є необхідними для визначення митної вартості задекларованих товарів.

Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Харківської митниці Міністерства доходів і зборів України залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Новий стиль" до Харківської митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування рішень - без зміни.

Зупинення виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року відповідно до ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2015 року зняти.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів з моменту направлення її копії учасникам судового розгляду і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.