Справа № 826/1654/15
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Київ К/800/30982/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства молоді та спорту України про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства молоді та спорту України, в якому просив визнати протиправною відмову Міністерства молоді та спорту України у наданні копії Протоколу комісії з питань присвоєння спортивних звань від 8 вересня 2014 року № 4 та зобов'язати відповідача надати повну інформацію на запит позивача від 14 січня 2015 року, а саме копію Протоколу комісії з питань присвоєння спортивних звань від 8 вересня 2014 року № 4.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Міністерства молоді та спорту України у наданні копії Протоколу комісії з питань присвоєння спортивних звань від 8 вересня 2014 року № 4.

Зобов'язано відповідача надати ОСОБА_2 публічну інформацію - копію Протоколу комісії з питань присвоєння спортивних звань від 8 вересня 2014 року № 4 відповідно до вимог Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, а саме абзац третій резолютивної частини викладено в наступній редакції: «Зобов'язати Міністерство молоді та спорту України повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_2 від 14 січня 2015 року відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».».

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2015 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга позивача задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду апеляційної інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України, для зміни чи скасування судового рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Міністерства молоді та спорту України із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати копію Протоколу комісії з питань присвоєння спортивних звань від 8 вересня 2014 року № 4.

Міністерство молоді та спорту України листом від 20 січня 2015 року № С-21/15/10 повідомило ОСОБА_2 про те, що Протокол комісії з питань присвоєння спортивних звань від 8 вересня 2014 року № 4 позивача не стосується та не зачіпає його охоронювані законом інтереси.

Також в листі зазначено, що відповідно до статті 10 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закону № 2939-VI) особа, яка має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається, а розпорядник інформації, який володіє інформацією про особу, зобов'язаний надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом. При цьому, відповідачем здійснено посилання на положення частини першої статті 14 Закону України «Про захист персональних даних», згідно яких поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних.

Отже, як вбачається зі змісту листа від 20 січня 2015 року № С-21/15/10, у наданні позивачу копії Протоколу комісії з питань присвоєння спортивних звань від 8 вересня 2014 року № 4 відмовлено, оскільки він містить інформацію щодо інших осіб, що на переконання відповідача може призвести до порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів.

Вважаючи зазначену відмову відповідача протиправною, позивач за захистом порушених прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в наданні запитуваної публічної інформації з підстав наявності конфіденційної інформації щодо інших осіб є необґрунтованою.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зобов'язуючи Міністерство молоді та спорту України повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_2 відповідно до вимог Закону № 2939-VІ, суд апеляційної інстанції виходив з того, що отримавши запит, відповідач відповідно до вимог вказаного Закону повинен надати заявнику інформацію, доступ до якої необмежений та відмовити у наданні даних, що містять інформацію з обмеженим доступом.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Закон № 2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Міністерство молоді та спорту України згідно пункту 1 Положення про Міністерство молоді та спорту України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року №220 є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у молодіжній сфері, сфері фізичної культури і спорту.

Частина перша статті 22 Закону № 2939-VI передбачає, що розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту, зокрема, у випадку, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 6 цього ж Закону обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Суд апеляційної інстанції розглядаючи даний спір зазначив, що оскільки лист відповідача від 20 січня 2015 року № С-21/15/10 розглядається як рішення про відмову у наданні інформації, а саме не надання копії Протоколу комісії з питань присвоєння спортивних звань від 8 вересня 2014 року № 4, то запит позивача необхідно вважати розглянутим з порушенням вимог закону.

Неналежний розгляд запиту призводить до необхідності його повторного розгляду.

Статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до частини другої статті 14 вказаного Закону поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Ці положення узгоджуються із статтею 32 Конституцією України.

Згідно статті 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Статтею 21 цього ж Закону передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Тобто, запитуваний документ може містити як інформацію з обмеженим доступом так і інформацію з доступом загального характеру.

Частиною 7 статті 6 Закону України «Про інформацію» передбачено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Тобто, якщо запит на отримання публічної інформації містить вимогу надати документ, що містить інформацію з обмеженим доступом (в тому числі, конфіденційну інформацію), відповідач як суб'єкт владних повноважень зобов'язаний згідно частини 7 статті 6 вказаного Закону надати інформацію, доступ до якої не обмежений, якщо в цілому документ, що містить запитувану інформацію, наданий бути не може.

Враховуючи, що надання органом державної влади публічної інформації, яка є конфіденційною пов'язано з втручанням в особисте життя особи, щодо якої така інформація розповсюджується, тому при вирішенні питання про надання інформації він повинен враховувати зазначені вище обставини.

Разом з тим, відповідачем вказана вимога закону не була виконана, оскільки відповідач повністю відмовив у задоволенні запиту про надання публічної інформації, мотивуючи тим, що у протоколі міститься інформація про фізичних осіб, поширення якої може порушити їх права та інтереси.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зобов'язання Міністерства молоді та спорту України повторно розглянути запит позивача, вказавши на те, що отримавши запит від позивача, відповідач у відповідності до вимог Закону повинен надати заявнику інформацію, доступ до якої необмежений та відмовити в наданні даних, що мають статус обмеженого доступу.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року необхідно залишити без змін, оскільки вона є законною і обґрунтованою та постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства молоді та спорту України про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Заїка М.М.

судді: Загородній А.Ф.

Черпак Ю.К.