Справа № 823/1294/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року справа № 823/1294/16

м. Черкаси

12 год. 05 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Цаплі І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 (за договором),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Еко-Технологія» про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити дії,

встановив:

14 вересня 2016 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_3, в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (лист №6370/6-16 від 28.07.2016) про відмову у видачі ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Верхняцької сільської ради Христинівського району Черкаської області, з підстави відсутності належним чином оформленого погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки;

2) зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути ОСОБА_3 як учасника антитерористичної операції з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Верхняцької сільської ради Христинівського району Черкаської області вх.№11725/0/5/-16-СГ від 29.06.2016.

Позов мотивований тим, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки в оренду у звязку з відсутністю належним чином оформленого погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки. Відповідач стверджує,що вищезазначена земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «НВП «Еко-Технологія» згідно договору оренди земельних ділянок від 14.09.2012, укладеного між Христинівською районною державною адміністрацією і ТОВ «НВП «Еко-Технологія» та зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_4 в реєстрі під №2824. Однак вищезазначене не відповідає дійсності, оскільки рішенням господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 у справі №925/2374/11 визнано недійсним договір оренди земельних ділянок від 14.09.2012, укладений між Христинівською районною державною адміністрацією Черкаської області і ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Еко-Технологія» зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_4 в реєстрі під № 2824, яким припиняється на майбутнє; зобов'язано ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Еко-Технологія» повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області земельну ділянку площею: 1,8306 га кадастровий номер :02:001:0019 та земельну ділянку площею 35,56 га кадастровий номер :02:001:0020 (загальна площа ділянок 37,3907 га), розташовані в адміністративних межах Верхняцької селищної ради Христинівського району Черкаської області.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 у справі №925/2374/14, рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 залишено без змін.

Таким чином вбачається, що жодного належним чином оформлено погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки, ОСОБА_3 не зобовязаний 6ув брати, оскільки станом на 29.06.2016, земельна ділянка не знаходилася користуванні згідно закону або договору.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов просив задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 товариство не виконало та не повернуло земельну ділянку Головному управлінню, у звязку з чим розпорядник земель не може здійснити волевиявлення щодо розпорядження земельними ділянками, які землекористувач не повернув. Крім того в додаткових запереченнях, зазначив, що позивач скористався своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно, що підтверджується державним актом серії ЯК №391830, зареєстрований за №01603 від 18.09.2012.

Третя особа в судове засідання не зявилася, свого представника не направила.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до такого.

ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою від 29.06.2016 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га (рілля) в адміністративних межах Верхняцької сільської ради Христинівського району Черкаської області (а.с.5).

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом від 28.07.2016 № 6370/6-16 відмовило позивачу у наданні даного дозволу на розробку проекту землеустрою, в зв'язку з тим, відсутністю належним чином оформленого погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки площею 2,0000 га в адміністративних межах Верхняцької сільської ради Христинівського району (а.с.6).

Надаючи оцінку встановленим обставинам суд врахував, що земельні відносини в Україні відповідно до ст.3 Земельного кодексу України від 24.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. а ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Частинами 1-4 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в)одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Положеннями ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Судом встановлено, що рішенням Верхняцької селищної ради від 19.06.2012 за №21-2/VI ОСОБА_3 передано в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1156 га за адресою: вул. Леніна, 27, смт. Верхнячка, Христинівський район, Черкаська область. Право власності на земельну ділянку посвідчено державним актом серії ЯК №391830, зареєстрований за №01603 від 18.09.2012. Кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0571 (а.с.42, 49).

На підставі вищевикладеного суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України позивач може стати власником на безоплатній основі лише однієї ділянки кожного виду використання у межах норм, визначених Земельним кодексом України. Разом з тим, позивач звернувся до відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, тобто з порушенням вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням встановлених обставин справи та меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області діяло в межах повноважень, встановлених законом, та з урахуванням вимог, встановлених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач, в свою чергу, не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Правила ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не застосовуються, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2016 року