Справа № 522/4787/16-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/4787/16-а

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 та представника Управління патрульної поліції в м. Одесі ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Одесі, лейтенанта поліції 4-го батальйону 3-ї роти УПП у м. Одесі - ОСОБА_5, лейтенанта поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП у м. Одесі - ОСОБА_6 про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Одесі (далі УПП), лейтенанта поліції 4-го батальйону 3-ї роти УПП - ОСОБА_5, лейтенанта поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП - ОСОБА_6 про скасування постанови УПП від 26 лютого 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, визнання дій лейтенантів поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_5, спрямованих на безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності, неправомірними.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 12 серпня 2016 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, положеннями п.2.4, 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР), на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 «а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)».

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР).

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що лейтенантом поліції 3-ї роти 4-го батальйону УПП ОСОБА_6 складена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.126 КпАП України, а саме керування позивачем у м.Одесі по вул. Середньофонтанська, 16, транспортним засобом без посвідчення водія.

Наведені обставини підтверджуються відеозаписом, що містяться в справі (а.с.53), з якого вбачається наявність факту керування позивачем автомобілем ВАЗ 21210 (рух заднім ходом з метою паркування), та в подальшому зазначення ОСОБА_1 про відсутність у нього при собі посвідчення водія.

Крім того, матеріали справи містять постанову Приморського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2016 року по справі №522/4855/16-п (а.с.52) про адміністративне правопорушення, яка надійшла з 3-ї роти 4-го батальйону Управління поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, у вищевказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 дав суду показання, що 26 лютого 2016 року вийшов перепаркувати автомобіль, під час чого до нього підійшли працівники поліції. Також судом по наведеній справі було зазначено, що із дослідженого під час судового розгляду відеозапису місця події вбачається, що ОСОБА_1 рухався заднім ходом, тобто керував транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання позивача на ту обставину, що 25 лютого 2016 року (як було зазначено в спірній постанові відповідача) він не скоював зазначеного правопорушення та не керував транспортним засобом без посвідчення водія, як на підставу для задоволення позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судах першої та апеляційної інстанцій, зазначення в постанові відповідача дати скоєння правопорушення « 25 лютого 2016 року» та не коректної адреси є технічною помилкою, яка не впливає на спірні правовідносини по суті та не спростовує доведеного факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене у сукупності та приймаючи до уваги, ту обставину, що в суді апеляційної інстанції позивач фактично не заперечував скоєння 26 лютого 2016 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови УПП від 26 лютого 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, визнання дій лейтенантів поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_5, спрямованих на безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності, неправомірними, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні викладеним у адміністративному позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12 серпня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: ОСОБА_7
Суддя: Суддя: ОСОБА_8 ОСОБА_4