Справа № 2а/0270/4763/11
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 р. Справа № 2а/0270/4763/11

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Альчука Максима Петровича,

при секретарі судового засідання: Ткачук Вікторії Олексіївні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представник за довіреністю

відповідача : ОСОБА_3 - представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі

про: визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що перебування позивача як фізичної особи -підприємця на спрощеній системі оподаткування, згідно Указу Президента України № 727 від 03.07.1998 року "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва, позбавляє обовязку щодо сплати страхових внесків.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на письмові заперечення від 08.11.2011 року, окремо зазначив, що в звязку із зміною законодавства, сплата страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування є обовязком, в тому числі, фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований чи єдиний податок).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України у Крижопільському районі 16.05.2011 року ОСОБА_1 виставлено вимогу про сплату недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування № Ф-168 грн. в сумі 1440 грн. за 3 та 4 квартал 2010 року, яка одночасно є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обовязкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Стаття 11 цього ж Закону визначає осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, зокрема ними є фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Стаття 15 вказаного Закону передбачає, що платниками страхових внесків до Накопичувального фонду є застраховані особи, зазначені в пунктах 1-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно до статті 20 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частина 6 цієї ж статті передбачає, що страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно п. 5 ст. 14 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", страхувальниками відповідно до цього Закону є застраховані особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", цей Закон набирає чинності з 1.01.2011 року, крім підпункту 8 частини першої статті 1, підпунктів 7 та 8 (в частині предявлення посвідчення застрахованої особи), 9 частини другої статті 6, абзацу другого підпункту 1 частини третьої статті 20, статті 22 цього Закону, які набирають чинності з 1.01.2014 року.

З дня набрання чинності цим Законом субєкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України від 3.07.1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва", розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок відповідно до цього Закону.

З дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" рішення, прийняті органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обовязковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Частина 2 цієї ж статті передбачає, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобовязані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. А частиною 4 даної статті передбачено, що територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Аналогічні вимоги були передбачені ст. 106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", частини 1-9 якої виключені на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" з 01.01.2011 року.

Таким чином позивач є платником страхових внесків відповідно до Законів України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", а вимога № Ф168 від 16.05.2011 року управління Пенсійного фонду у Крижопільському районі відповідає вимогам законодавства.

Посилання позивача на те, що згідно Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" він не є страхувальником, застрахованою особою, не звертався із заявою про набуття статусу платника страхових внесків до Пенсійного фонду, не укладав договір добровільної участі у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, судом до уваги не беруться з огляду на ст. 15 вказаного Закону.

Згідно із ч. 3 даної статті, страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що взяття на облік до Пенсійного фонду страхувальників, зазначених у статті 14 цього Закону, здійснюється у такому порядку: для юридичних осіб, незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців, зазначених у пунктах 1-4 статті 14 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей територіальними органами Пенсійного фонду;

Частиною 5 статті передбачено, що повідомлення про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків надсилається страхувальнику наступного робочого дня з дня взяття на облік.

Таким чином, як вбачається з викладених норм ст. 15 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", взяття на облік до Пенсійного фонду страхувальників, в даному випадку фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які є страхувальниками відповідно до п. 1 ст. 14 Закону, здійснюється самостійно територіальними органами Пенсійного фонду на підставі відповідних відомостей. При цьому необхідність подання заяви поширюється на осіб, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", а укладення договору - на осіб, які виявили бажання добровільної участі у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно із ст. 94 КАС України судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович

17.11.2011